ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9258/24
провадження № 2/753/2244/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва у складі

головуючої судді Шаповалової К.В.,

за участю секретаря судового засідання Давидюк В.О.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Стукалової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що 20 листопада 2023 року ОСОБА_2 не вжив заходів щодо самовільного виходу з двору собаки породи "Німецька вівчарка" на кличку "Тарзан", внаслідок чого близько 11:00 год за адресою: АДРЕСА_1 , остання накинулась на собаку породи "Померанський шпіц", вкусивши її, внаслідок чого остання загинула. У зв`язку із цим, ОСОБА_1 , як власниця собаки породи "Померанський шпіц" було завдано матеріальну та моральну шкоду. Відповідно до висновку експерта № 1-22/04 від 22 квітня 2024 року, ринкова вартість собаки породи "Померанський шпіц" складає 77 952,00 грн, завдану моральну шкоду позивач оцінює в сумі 72 000,00 грн, які просить суд стягнути із відповідача на свою користь. Окрім того, позивач просить суд стягнути із відповідача 27 900,00 грн за проведення експертних досліджень , витрати по сплаті судового збору - 2422,40 грн та витрати понесені на професійну правову допомогу - 39 840,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/9258/24 між суддями від 09 травня 2024 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справа передана судді 13 травня 2024 року.

23 травня 2024 року до суду з електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА" надійшли відомості щодо зареєстрованого місця проживання відповідача.

Ухвалою суду від 27 травня 2024 року позов було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

30 травня 2024 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків та копія квитанція про сплату судового збору.

Ухвалою суду від 4 червня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судове засідання на 25 липня 2024 року.

4 липня 2024 року від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про призначення у справі товарознавчої експертизи

Судове засідання 25 липня 2024 року було відкладено на 17 вересня 2024 року для надання часу позивачу ознайомитись із відзивом на позовну заяву та скористатись при цьому допомогою адвоката.

5 серпня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому також викладена позиція позивачки щодо клопотання про призначення товарознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року провадження у даній цивільній справі було зупинено на час проведення судової товарознавчої експертизи.

28 січня 2025 року від експертної установи на адресу суду надійшов лист, у якому зазначено, що у зв`язку із тим, що попередня оплата експертизи не виконана, матеріали справи № 753/9258/24 повертаються на адресу суду. До суду були повернуті матеріали цивільної справи № 753/9258/24 у одному томі.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року було поновлено провадження у справі та призначено розгляд справи у судове засідання на 04 березня 2025 року на 10:00 год.

28 лютого 2025 року до суду від адвоката відповідача надійшло клопотання про визнання поважними причини не здійснення оплати рахунку експертної установи та про повторне надсилання справи до експертної установи для проведення судової експертизи.

Судове засідання призначене на 04 березня 2025 року не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді та згодом було призначено на 26 березня 2025 року на 10:00 год.

Ухвалою суду від 26 березня 2025 року провадження у даній цивільній справі було зупинено на час проведення судової товарознавчої експертизи.

01 липня 2025 року від експертної установи на адресу суду надійшов висновок за результатами проведення судової товарознавчої експертизи № 3807/25-53 від 17 червня 2025 року, та повернуто матеріали цивільної справи № 753/9258/24.

Ухвалою суду від 16 липня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 13 серпня 2025 року.

У судовому засіданні 13 серпня 2025 року позивачка підтримала позовні вимоги, вказала, що загибла собака була членом їх родини, вона загинула у неї на очах, коли вона гуляла з малою дитиною на вулиці, що завдало їй значних страждань. Розмір моральної шкоди визначав експерт, після того, як вона звернулась до нього, нею особисто сума моральної шкоди не визначалась. Вказала, що її собака була чистопородна, брала участі у виставках, а також народжувала цуценят для продажу. Просила стягнути з відповідача кошти за матеріальну шкоду, у розмірі, яку визначив експерт за її зверненням, а також моральну шкоду та всі понесені судові витрати.

Представник відповідача та відповідач заперечували частково проти заявлених вимог, просила суд врахувати вартість загиблої собаки, визначено на підставі судової експертизи в мінімальному діапазоні, визначеному експертом. Також просили зменшити моральну шкоду до 5000 грн та витрати на правову допомогу до 5000 грн. Вказали, що документ про смерть собаки позивачки не містить жодних ідентифікуючих ознак, який надає можливість встановити, що померла саме чистопородна собака, яка була придбана позивачкою за договором, що наявний в матеріалах справи. Також просила стягнути з позивачки на користь відповідача судові витрати понесені відповідачем у розмірі 23481 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, представника відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке.

Судом встановлено, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2024 року, яка залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 березня 2024 року, визнано винним ОСОБА_2 у скоєні правопорушення передбаченого частиною третьою статті 154 КУпАП України та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При ухвалені вказаної постанови, судом встановлено, що «20.11.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 не вжив заходів, щодо самовільного виходу з двору собаки породи «Німецька вівчарка» на кличку «Тарзан» чорно - коричневого окрасу в холці 50 см., в результаті чого близько о 11 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , остання накинулась на собаку породи «Померанський шпіц», вкусивши останню, внаслідок чого собака загинула. У цьому зв`язку, ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди. Доказами щодо підтвердження тому, що саме собака ОСОБА_2 вчинила напад на собаку потерпілої та вільно пересувалась по території Золочівської громади, є протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення (або таке що готується), письмовими поясненнями ОСОБА_1 від 20.11.2023 року, поданими нею доказами ідентифікації собаки - німецької вівчарки, власником якої є саме ОСОБА_2 , як тварини, яка здійснила напад на неї та її собаку, що досліджені судом в ході судового розгляду. Сумнівів тому, що саме ця собака - німецька вівчарка на кличку «Тарзан», володільцем якої є ОСОБА_2 , у суду не виникло. В даному випадку вигул собаки не здійснювався, а остання залишила місце свого утримання самостійно. Цьому, звичайно, сприяло те, що володілець собаки ОСОБА_2 залишав собаку саму на значний період часу на огородженій території недобудованого дачного будинку. При цьому, як встановлено Актом обстеження та вбачається з показів ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_4 територія домоволодіння обладнана вольєром, де така собака може утримуватись. Судом встановлено, що собака, володільцем якої є ОСОБА_2 , а саме німецька вівчарка « Тарзан » залишила місцем свого утримання, у зв`язку з чим виникла можливість загрози здоров`ю громадян. Позиція ж ОСОБА_2 , яка зводиться до того, що собака не могла напасти, оскільки вона не була агресивною та проходила підготовку кінологів для сторожової собаки, спростовується фактом нападу такої вівчарки на собаку потерпілої. Крім того, суд оцінює у цьому зв`язку наданий потерпілою стороною відеозапис з камер спостережень 21.11.2023 року біля пункту охорони КМ «Золоче», а саме вибірковість поведінки указаної собаки (німецької вівчарки володільцем якої є ОСОБА_2 ) в різних ситуаціях, особливо в разі, якщо людина проходила з іншою собакою (зафіксовано факт активної поведінки, що призвело до падіння людини, яка вигулювала меншу за розміром собаку на повідку). Тому, у суду відсутні підстави стверджувати без сумніву щодо адекватності поведінки німецької вівчарки по відношенню до інших собак та їх власників (володільців). Крім того, суд враховує, що у разі тривалого перериву у вихованні сторожової собаки (тренування та вишкіл), поведінка такої собаки може змінюватись, і взагалі не є сталою. Таким чином, суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 зобов`язаний був утримувати собаку таким чином, щоб виключити будь-яку можливість загрози здоров`ю громадян, чого зроблено ним не було. Так, на думку суду, ОСОБА_2 повинен був утримувати її у вольєрі, оскільки такий був наявний, а в разі перебування поза його межами, згідно зазначених вище Правил благоустрою (п.9.2.2.), на прив`язі, оскільки закритий двір таким не виявився в даній ситуації. З цього приводу, суд вважає, що ОСОБА_2 зобов`язаний був врахувати можливість пошкодження воріт, хвіртки, та самої огорожі, що призвело до залишення місця утримання собакою самостійно. В даному випадку, такі дії повинні супроводжуватись не лише умислом, а й необережністю, оскільки особа повинна була врахувати таку можливість та наслідки, однак, не вжила всіх вичерпних заходів, маючи їх в розпорядженні (вольєр, утримання собаки на прив`язі, тощо), для уникнення такої ситуації. Таким чином, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_2 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 154 КУпАП, щодо порушення правил утримання собак, в даному випадку собаки породи «Німецька вівчарка» на кличку «Тарзан», яка не відноситься до Переліку небезпечних порід собак, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 року №1124».

Отже, вина відповідача у загибелі собаки позивачки встановлена судовим рішенням, яке на цей час набрало чинності, а отже в силу статті 82 ЦПК України обставини вини не встановляються судом під час розгляду цієї цивільної справи.

Судом встановлено та вказане не заперечувалось відповідачами у справі, те, що власником загиблої собаки породи «Померанський шпіц» є позивачка. Крім того факт того, що саме позивачка була власником собаки на домашнє ім`я Кіра (дата народження 19 червня 2018 року ),підтверджується копією паспорта на тварину (а.с. 33-39).

Звертаючись із позовом до суду, позивачка просила стягнути на її коритсь матеріальну шкоду у розмірі 77952 грн, яка визначена на підставі висновку експерта від 22 квітня 2024 року № 1-22/04.

Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Положенням частин першої та другої статті 180 ЦК України передбачено, що тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Тобто собака є майном, об`єктом права власності людини, яке остання здійснює відповідно до закону на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб. І як власнику речі (собаки) згідно зі статтею 317 ЦК України лише її господарю належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

У частині п`ятій ст. 319 ЦК України зазначається, що власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

Відповідно до статей 9, 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» (далі Закон) особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду. Дозволяється утримувати собак без поводків і намордників під час оперативного використання правоохоронними органами, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на навчально-дресирувальних майданчиках. Шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Отже, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Вина ОСОБА_2 підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 лютого 2024 року, яка залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 29 березня 2024 року.

Щодо розміру матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд зазначає таке.

Як вбачається з долучених до позову документів, 19 грудня 2018 року між позивачем та ОСОБА_6 , як заводчиком, був укладений договір купівлі-продажу чистопородної собаки. Відповідно до умов договору позивач придбала собаку породи «Померанський шпіц», кличка Acura Silk Lady Adelavis, номер талону метрики цуценяти НОМЕР_5, номер тавра НОМЕР_3, стать: сука, забарвлення: риже, дата народження: 19.06.2018 . Вартість собаки складає 2000,00 (дві тисячі) доларів США, або еквівалент у гривні за курсом НБУ станом на 19.12.2018 р. (IUSD= 27,8479грн) - 55 695,80 грн. Продавець (заводчик) підтверджує, що має право власності на собаку, собака є чистопородною, відповідає вимогам до породності та кондиції, щеплена за віком, є фізично та психічно здоровою, чипірована (клеймлена), не має видимих аномалій та пороків, має необхідні племінні документи та актована у відповідність до вимог Всеукраїнської громадської організації «Кінологічна спілка України». Собака належить до умовної категорії: шоу-собака. На момент укладання цього договору, недоліків, що перешкоджають успішній участі у виставках собака не має, ???Разом із собакою покупцеві передано талон метрики цуценяти № НОМЕР_5 від 19.08.2018, ветеринарний паспорт із позначками про щеплення № НОМЕР_1 (а.с. 31)

Відповідно до акту приймання-передачі до договору від 19 грудня 2018 року ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_1 отримала собаку породи «Померанський шпіц», кличка Acura Silk Lady Adelavis, номер талону метрики цуценяти НОМЕР_5, номер тавра НОМЕР_3, стать: сука, забарвлення: риже, дата народження: 19.06.2018 . Собака передана та прийнята зі своїм талоном метрики цуценяти № НОМЕР_5 від 19.08.2018, ветеринарний паспорт із позначками про щеплення № НОМЕР_1 (а.с. 32)

Відповідно до долученої копії ветеренарного паспорту № НОМЕР_2 ОСОБА_1 є власником собаки Acura Silk Lady Adelavis, стать: сука, забарвлення: риже, дата народження: 19 червня 2018 року , номер тавра (чіпу) НОМЕР_3 , дата чіпування: 19 серпня 2018 року (а.с. 33-39).

ОСОБА_1 ВГО "Кінологічна спілка України" було видано сертифікат на право племінної діяльності: собака породи «Померанський шпіц», кличка Acura Silk Lady Adelavis, номер тавра НОМЕР_3, стать: сука, забарвлення: риже, дата народження: 19.06.2018 . Оцінка з екстер`єру: «відмінно». Дозволене племінне використання, оцінка: відмінно».

Також позивач має посвідчення ВГО "Кінологічна спілка України" № НОМЕР_6, відповідно до якого останнє є членом Кінологічної спілки України з 2 березня 2020 року (а.с. 42).

До матеріалів справи позивачем долучено відривний талон метрики цуценяти на собаку породи: «Померанський шпіц», кличка Acura Silk Lady Adelavis, номер талону метрики цуценяти НОМЕР_5, номер тавра НОМЕР_3, стать: сука, забарвлення: риже, дата народження: 19.06.2018 , а також паспорт племінної суки НОМЕР_3 , в якій зазначені дані про в`язки собаки породи «Померанський шпіц», кличка Acura Silk Lady Adelavis, номер талону метрики цуценяти НОМЕР_5, власник ОСОБА_1 (а.с. 43-45).

20 листопада 2023 року позивачці клінікою Неовет видано довідку про те, що собака «Кіра» загинула внаслідок укусу собаки.

Суд відхиляє доводи відповідача та його представника щодо відсутності належних доказів того, що загинула саме чистопородна собака, документи на яку долучено до позову, оскільки довідка про смерть собаки не містить відомості про номер тавра, оскільки заперечуючи проти доказів позивача, відповідач та його представник вдаються до застосування концепції «негативного доказу», а саме стверджуючи про неналежність поданого доказу позивачем, чим обґрунтовує власну позицію, що по суті є недобросовісним користуванням своїми процесуальними правами та обов`язками.

Разом з тим, відповідач не може будувати власну позицію на тому, що його позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує, оскільки за такого підходу втрачається уся концепція принципу змагальності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18.

ОСОБА_1 до позовної заяви долучено висновок судового експерта Українського центру судових експертиз від 22 квітня 2024 року, відповідно до якого ринкова вартість собаки породи «Померанський шпіц», дата народження: 19 червня 2018 року , стать: сука, станом на 20 листопада 2023 року становить 77952 грн (а.с. 49-56).

В той же час, судом за клопотанням представника відповідача та враховуючи відсутність заперечень позивача, призначено товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам КНДІСЕ.

Відповідно до висновку експерта за результатами судової товарознавчої експертизи від 17 червня 2025 року № 3807/25-53 ринкова вартість об`єкта дослідження 1 собаки породи Померанський шпіц, статі - сука, номер тавра: НОМЕР_3 , забарвлення -риже, дата народження 19 червня 2018 року станом на 20 листопада 2023 року становила 74 085,77 грн (сімдесят чотири тисячі вісімдесят п`ять грн 77 коп.). Ринкова вартість об`єкта дослідження 2 собаки породи Померанський шпіц, статі - сука, забарвлення - риже, дата народження 19 червня 2018 року станом на 20 листопада 2023 року знаходилась в діапазоні цін від 8 719,35 грн до 90 348,50 грн в залежності від наявності документів, які засвідчують: чистопородність, родовід, екстер`єр, продуктивність, визначення цінності тварини та інших характеристик.

Також суд враховує, що як вказала позивачка, собак вказаної породи у неї було дві: хлопчик та дівчинка, хлопчик - це цуценя від дівчинки на домашнє ім`я « Кіра », яка загинула від дій собаки відповідача. Доказів того, що у позивачки було більше собак ніж дві та серед них були інші «дівчинки», в тому числі не чистопородні, без тавра, документів, тощо, що б могла підтверджувати слова відповідача, що загинула нечистопородна собака, матеріали справи не містять, відповідачем суду такі надано не було.

Отже, враховуючи встановлені вище обставини та долучені до позову документи, у суду не виникло сумнівів щодо того, що собака позивачки, яка загинула через собаку відповідача, є саме чистопородною собакою, має відповідні документи, щеплення, використовувалась для племінної діяльності та мала приплід та те, що загинула саме собака із номером тавра НОМЕР_3 , а тому суд дійшов висновку, що розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 74085,77 грн.

Стосовно вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Позивач просила стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 72000 грн, яку було визначено на підставі висновку експерта.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до висновку експерта за результатами психологічного дослідження від 25 квітня 2024 року № 2-25/04 ситуація втрати домашнього улюбленця - собаки породи померанський штіп, що відбулося 20.11.2023 через необережність володільця вівчарки, була для власниці шпіца, ОСОБА_1 , значно психотравмувальною. обумовила тривалі негативні психоемоційні переживання, погіршила якість життя, тобто спричинила психологічні (моральні) страждання. ???Орієнтовний еквівалент компенсації заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань внаслідок втрати собаки становить 9 мінімальних заробітних плат.

За змістом п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 9 вищевказаної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

На собаку позивачів здійснила напад собака породи "Німецька вівчарка". Внаслідок недбалого використання відповідачем свого права власності на собаку, а саме самовільному залишенні собакою, яка не перебувала у вольєрі та без прив`язі, позивачці було завдано шкоду, а собака померла.

Доказів належності собаки породи до "Німецька вівчарка" небезпечних порід відповідно до Переліку небезпечних порід собак, суду не надано.

Разом з цим, суд вважає неспроможними доводи відповідача щодо належного утримання ним собаки породи "Німецька вівчарка", той факт, що собака доброзичлива і ніколи ні на кого не нападала та відсутності його вини, оскільки вказані твердження спростовуються зібраними у справі доказами та дають достатні підстави, «поза розумним сумнівом», для висновку, що саме з вини відповідача внаслідок його бездіяльності, собака знаходилась без прив`язі та самовільно залишила вольєр, була без нагляду власника і загризла іншу собаку, він порушив правила утримання тварини, отож доведено наявність збитків та причинний зв`язок із шкодою заподіяною позивачам з його вини.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд вважає, що діями відповідача позивачу безумовно була завдана моральна шкода, оскільки напад собаки та його наслідки стали для позивачки психотравмуючими факторами, що спричинили хвилювання та душевні страждання.

Разом з тим, враховуючи обґрунтування позивачки розміру моральної шкоди, зокрема вказівка на те, що такий розмір визначили саме експерти, самостійно вона його не визначала, зважаючи на встановлені експертами обставини, для визначення розміру моральної шкоди, суд доходить висновку, що розмір заявленої моральної шкоди позивачем є завищеним, тому вимоги позивача щодо моральної шкоди слід задовольнити частково, а саме у розмірі по 5 000,00 грн., що буде справедливим та достатнім, на думку суду, для компенсації понесених позивачкою страждань та переживань внаслідок раптової насильницької смерті її собаки.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що заявлені позивачкою позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені відповідними засобами доказування, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно витрат на проведення експертних досліджень, про які завлено у позовній заяві, суд зазначає таке.

Позивачка просила суд стягнути з відповідача витрати на проведення експертних досліджень у загальному розмірі 27900 грн, на підтвердження чого надано копії договорів про надання послуг з організації та проведення експертного дослідження від 8 та 11 квітня 2024 року, укладених між позивачкою та ТОВ «Український центр судових експертиз», акти виконаних робіт від 22 та 25 квітня 2024 року, відповідно до яких загальна вартість робіт складає 27900 грн та дві квитанції від 11 та 17 квітня на загальну суму 27900 грн.

Серед іншого, суд зазначає, що ним при визначені розміру вартості завданої позивачці матеріальної шкоди, враховано саме висновок судової товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду та за яку сплачено кошти відповідачем, а тому з відповідача не підлягає стягненню на користь позивача витрати у розмірі 11000 грн (за експерте дослідження ринкової вартості собаки), а витрати позивача на проведення експертного психологічного дослідження, підлягають задоволенню пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме у сумі: 1173, 61 грн.

Також відповідно до приписів статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі: 1277,59 грн.

При цьому, з позивачки на користь відповідача підлягає стягненню витрати понесені відповідачем за оплату вартості судової товарознавчої експертизи у розмірі 8481,60 грн.

Також позивачем та відповідачем заявлені вимоги про стягнення витрат на правову допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Щодо витрат на правову допомогу позивача:

До позовної заяви було долучено копії: ордеру, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договору про надання правової допомоги від 25 січня 2024 року № 1252, укладений між позивачкою та АБ «Романа Сацика», додаткової угоди до договору від 6 травня 2024 року, відповідно до якої адвокат надає правову допомогу клієнту у справі про відшкодування моральної та матеріальної шкоди ОСОБА_2 , акту про надану правову допомогу № 1 від 7 травня 2024 року, підписаний між позивачкою та адвокатом Сацик Р.В., в якому зазначений перелік послуг, який надавався позивачці (правова допомога), а також зазначена загальна вартість 39840 грн, квитанцію на вказану суму. Відповідно до детального опису робіт від 7 травня 2024 року підготовка та складання позовної заяви становить 39840 грн.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст позовної заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на те, що представник позивача брав участь у судовому засіданні лише один раз (вирішувалось притання про призначення судової експертизи), з урахуванням клопотання представника відповідача про зменшення витрат на правову допомогу до 5000 грн, враховуючи також подання відповіді на відзив, зважаючи на ціну позову та те, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення правничої допомоги та стягнути її у розмірі 13530,40 грн.

Щодо витрат на правову допомогу відповідача.

До відзиву на позовну заяви було долучено копії: ордеру, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, договору про надання правничої допомоги від 14 червня 2024 року № 45, укладений між відповідачем та адвокатом Стукаловою І.В. відповідно до якої ОСОБА_2 надається допомога у цивільній справі № 753/9258/24, розрахунок судових витрат на загальну суму 15000 грн, в яких визначені перелік послуг та вартість кожної послуги, платіжне доручення на сплату коштів у розмірі 15000 грн.

Враховуючи положення статті 141 ЦПК України, та зважаючи на підставу та предмет позову, зміст відзиву на позовну заяви, докази долучені до неї, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, зважаючи на те, що представник відповідача брала участь у всіх судових засіданнях, враховуючи їх тривалість, зважаючи на ціну позову та те, що позовні вимоги задоволено частково, суд дійшов висновку, щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви відповідача про стягнення правничої допомоги та стягнути її у розмірі 7500 грн.

Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи приписи частини 10 статті 141 ЦПК України, суд доходить висновку, що витрати позивача та відповідача, з урахуванням визначених судом розмірів до стягнення з кожної сторони на користь іншої (з відповідача на користь позивача 15981,60 грн (2451,20 грн судовий збір, витрати на експертне дослідження + 13530 грн витрат на правову допомогу) з позивача на користь відповідача - 15981,60 грн (8481, 60 грн витрати за судову товарознавчу експертизу + 7500 грн витрати на правову допомогу)), не підлягають до стягнення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 10, 12, 19, 81, 83, 141, 258-260, 263-265, 273-279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в відшкодування матеріальної шкоди - 74085,77 грн та у відшкодування моральної шкоди - 5000 грн а всього - 79085,77 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_3

Суддя К.В. Шаповалова