Справа № 445/566/25
провадження № 2/445/637/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кіпчарського О. М.

секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Молень Р.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві Львівської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Українська страхова компанія Княжа Вієна Іншуранс Груп", ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

11.03.2025 року ОСОБА_2 , через представника - адвоката Петрину С.М., звернувся до Золочівського районного суду Львівської області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди у розмірі 264 606,84 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявленого позову представник позивача вказує, що 06.08.2024 року о 13:20 год у м. Золочів на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, відбулася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участі автомобіля марки «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 13.09.2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто винуватцем у вчиненні вищевказаного ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «СК «КНЯЖА», остання визнала дану подію страховим випадком і виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 115 537,00 грн. Згідно полісу ОСЦПВВНТЗ ЕР-218466650 страхова сума на одного потерпілого за шкоду завдану майну особи становить 160 000,00 гривень, франшиза становить 0 гривень. 16.08.2024 року позивач повідомив ПрАТ «СК «КНЯЖА» та ОСОБА_3 про огляд пошкодженого транспортного засобу судовим експертом, з метою визначення розміру матеріального збитку.

Відповідно до висновку експерта №22625 від 16.09.2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП в цінах на дату ДТП становила 380 143,84 грн, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 06.08.2024 року в цінах на дату ДТП становила 130 392,04 грн.

Оскільки ПрАТ «СК «КНЯЖА» визнала дану подію страховим випадком і виплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі - 115 537,00 грн, за твердженням позивача ПрАТ «СК «КНЯЖА» має здійснити доплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 14 855,04 грн.

Натомість із відповідача ОСОБА_3 позивач просить стягнути 249 751,80 грн ( 380 143,84 грн - 130 392,04 грн), тобто різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та вартістю відновлювального ремонту вказаного автомобіля з урахуванням коефіцієнта зносу, яка виплачуєтсья страховою компанією.

Додатково позивач просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору, витрати на правничу допомогу у розмірі 18 000,00 грн, а також витрати на залучення експерта у розмірі 7 500,00 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою судді від 12.03.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

28.03.2025 року від представника відповідача ПрАТ «СК «КНЯЖА» Бондарук І.Ю. надійшов відзив щодо заявленого позову, в якому представник вказує, що страхова компанія заперечує щодо заявленого позову, просить у задоволенні такого відмовити.

Зазначає, що відповідно ст. 22, 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, яка визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Для визначення розміру збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля Позивача, страховиком (ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП») було залучено суб`єкта оціночної діяльності ТзОВ АК «Експерт-Сервіс». Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Згідно Звіту № 3438/24 про оцінку автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , від 31.12.2024 року ТзОВ АК «Експерт-Сервіс» вартість відновлювального ремонту даного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ - склала 115 537,65 грн., що й було сплачено позивачу. Крім того вказує, що відповідно до п.п.34.2, 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди, а страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи, лише у випадку, якщо представник страховика (працівник або експерт) не з`явився у строк 10 робочих днів з дня отримання страховиком повідомлення про ДТП, на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Молень Р.Б. подано відзив щодо заявленого позову, де останній вказує, що ставить під сумнів висновок експерта № 22625 від 16.09.2024 року, звертає увагу на розбіжності у висновку експерта та звіті №3438/24 від 31.12.2024 року щодо пошкоджених вузлів та агрегатів автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , зазначає, що правові підстави для залучення експерта потерпілим були відсутні, звертає увагу, що позивачем не надано доказів фактичних витрат на проведення відновлювального ремонту.

В порядку ст. 93 ЦПК України, просить поставити питання позивачу, зокрема щодо того чи проводився відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, де саме проводився такий ремонт, коли він був завершеним, чи було оплачено такий ремонт і чим це підтверджується.

17.04.2025 року представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Петриною С.М. подано відповідь на відзив представника відповідача ОСОБА_3 , де останній зазначає, що Законом не заборонено потерпілим для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Чинна редакція ЦПК України, зокрема, в частині викладення статті 106 цього кодексу визначає можливість складання експертного висновку за зверненням учасника справи. Експертиза може проводитися до звернення особи до суду з відповідним позовом, однак, вона повинна стосуватися безпосередньо обставин, явищ, речей тощо, які безпосередньо стануть предметом судового дослідження.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 192/875/17, провадження № 61-12580ск19, від 15 червня 2022 року у справі

№ 462/3625/15-ц, провадження № 61-3226св21. Такі ж висновки зазначені у постанові Львівського апеляційного суду у справі № 450/615/23 від 15 лютого 2024 року і у постанові Львівського апеляційного суду у справі № 442/6831/23 від 12 березня 2024 року.

Вказує, що згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Зазначає, що відшкодовує страхова компанія: згідно зі статтею 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування …» встановлено, що страхова компанія не відшкодовує шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення збитків з урахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості.

Пунктом 1.6 цієї Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості відновленого після пошкодження автомобіля порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого автомобіля. За змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків)

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля та величини втрати товарної вартості. Величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених.

Отже, страхова компанія відшкодує вартість збитків, оцінену експертним шляхом за мінусом фізичного зносу, втрати товарної вартості та франшизи. Тому у страхової компанії не виникає обов`язку відшкодування цих коштів.

Зазначає, що конкретно відшкодовує винний водій.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу особа, яка застрахувала свою цивільну

відповідальність, у разі недостатності страхового відшкодування для повної компенсації шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою.

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням повинен сплатити винний у ДТП водій. Ця різниця пов`язана із заміною зношених деталей на нові чи їх відновленням та компенсацією втрати товарної вартості транспортного засобу.

Звертає увагу суду на постанову Львівського апеляційного суду у справі №450/615/23 від 15.02.2024 року та Постанову Львівського апеляційного суду у справі № 466/9306/23 від 17.01.2025 року, як судову практику в подібних спірних правовідносинах.

20.05.2025 року представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Молень Р.Б. подано додаткові письмові пояснення щодо заявленого позову, в яких останній звертає увагу, що наданий позивачем висновок експерта №22625 від 16.09.2024 року не є належним доказом підтвердження розміру майнових збитків, завданих позивачу внаслідок ДТП, оскільки розмір збитків визначений експертом станом на момент ДТП, що суперечить положенням ч. 2 ст. 1192 ЦК України. Наведене узгоджується із висновками Верховного Суду, зробленими у постановах від 18.03.2021 року у справі N 127/11715/19, від 22.09.2021 року у справі N 754/1108/15.

Вказує, що у постанові Верховного Суду від 15.10.2020 року у справі № 755/7666/19 зроблено висновок: "Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової

відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у

зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

У постановах по справах №753/4696/16-ц від 30.10.2019, №761/14285/16-ц від 22.04.2019, № 757/33065/18-ц від 21.07.2021, №757/54513/16 від 02.02.2022 Верховний Суд звернув увагу на те, що згідно п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України, збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З огляду на наведене обов`язковому встановленню судом підлягає та обставина, чи

здійснено Позивачем відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу станом на час розгляду справи, тобто відшкодуванню підлягають витрати, які він поніс, або які він мусить понести.

Ухвалою суду від 29.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті, зобов`язано позивача надати відповіді на поставлені представником відповідача Шабата І.М. питання.

Заявою від 25.06.2025 року, позивач надав письмові відповіді на поставлені запитання, де зокрема вказав, що частково провів ремонт автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на ту суму, яку йому виплатила страхова компанія, ремонт робив частково самостійно, частково у м. Львові, ремонт розпочато орієнтовно в жовтні-листопаді 2024 року, ремонт не є завершеним, машина відремонтована частково, очікує понести витрати близько 400 000,00 грн для завершення ремонту, підтверджуючих документів щодо ремонту автомобіля у позивача не має.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні доводам позову та відповіді на відзив, просить позов задовольнити у повному обсязі, стягнути відповідні заявлені судові витрати.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 щодо заявленого позову заперечив з підстав, що викладені у відзиві на позов та у додаткових письмових поясненнях, просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача ПрАТ «СК «Княжа» в судове засідання не з`явився, у раніше поданому відзиві вказував, що просить розгляд справи проводити за відсутності представника страхової компанії, з врахуванням позиції відповідача, викладеної у відповідному відзиві, у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_3 , ознайомившись із доводами, викладеними у заявленому позові, відзивах відповідачів на позов, відповіді на відзив, додатковими письмовими поясненнями, дослідивши та здійснивши аналіз долучених до матеріалів доказів, як кожного окремо, так в їх сукупності, судом встановлено наступне.

06.08.2024 року о 13:20 год у м. Золочів на автодорозі М-09 Тернопіль-Львів-Рава-Руська, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля марки «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою судді Золочівського районного суду Львівської області від 13.09.2024 року у справі № 445/1801/25 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто винуватцем у вчиненні вищевказаного ДТП та накладено на останнього відповідне адміністративне стягнення (а.с. 11).

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 , на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «КНЯЖА», що підтверджується відповідним полісом № 218466650, який був чинним, станом на 06.08.2024 року (а.с.12).

Власником автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.72).

У відповідь на адвокатський запит адвоката Целіковського В., ПрАТ «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» листом від 09.10.2024 року надала інформацію, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Renault Kango», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «КНЯЖА», згідно полісу № ЕР-218466650. За договором страхування страхова сума за шкоду, заподіяну майну становить 160 000,00 грн, розмір франшизи - 0,00 грн. (а.с. 13).

Повідомленням від 16.08.2024 року представник ОСОБА_2 інформував ПрАТ «СК «КНЯЖА», що під час огляду автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , не було зафіксовано всі приховані пошкодження, що утворились, внаслідок ДТП, які можливо виявити лише після демонтажу фари, крила, бампер та ін. Повідомлення скеровано на адресу страхової компанії засобами електронного поштового зв`язку, із накладанням КЕП (а.с.14).

Повідомленнями від 16.08.2024 року представник ОСОБА_2 інформував ОСОБА_3 , що огляд автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», д.н.з. НОМЕР_2 , буде проведено експертом 20.08.2024 року о 13:00 год у м. Золочеві, вул. Львівська, 50 (а.с.15).

Вказане повідомлення скеровано на адресу ОСОБА_3 16.08.2025 року засобами поштового зв`язку, докази отримання останнім такого повідомлення в матеріалах справи відсутні.

Позивач ОСОБА_4 отримав від ПрАТ «СК «КНЯЖА» 09.01.2025 року страхову виплату у розмірі 115 537,65 грн, що підтверджується відповідним скріншотом з мобільного додатку (а.с.16).

Згідно висновку судового експерта Холодцова Д.В. № 22625 від 16.09.2024 року, вбачається, що така експертиза проведена експертом за зверненням ОСОБА_4 та в присутності останнього. Відповідно до висновку експерта ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без врахування пошкоджень отриманих внаслідок ДТП (до ДТП 06.08.2024 року), становила 522 393,61 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, в цінах на дату ДТП, становила 380 143,84 грн; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП 06.08.2024 року, в цінах на дату ДТП, без врахування ПДВ, становила 130 392,04 грн. (а.с. 17-29).

Як вбачається із звіту про оцінку автомобіля № 3438/24 від 31.12.2024 року ринкова вартість автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 540 045,77 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , без ПДВ становить 281 881,06 грн; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «Mitsubishi Pajero Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 115 537,65 грн. (а.с. 68-71).

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент ДТП, (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV, в редакції чинній на момент ДТП, передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Позивачу виплачено страхове відшкодування, у межах відповідних лімітів, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням відповідного коефіцієнту зносу.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи наявні висновок експертного дослідження № 22625 від 16.09.2024 року, який зроблений за зверненням позивача, де огляд пошкодженого автомобіля проводився за відсутності відповідачів та/або їх представників, а також звіт № 3438/24 від 31.12.2024 року за зверненням ПрАТ «СК «Княжа», де огляд пошкодженого автомобіля, проводився в присутності позивача, в яких вартості відновлюваного автомобіля суттєво різняться (близько 100 000,00 грн), зазначені різні пошкоджені вузли та агрегати, які підлягають заміні.

Разом з тим, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували проведення ремонту, навіть частково, пошкодженого автомобіля, зокрема відповідні накладні, квитанції, чеки, акти виконаних робіт, тощо.

Без належного підтвердження вказаних витрат, суд позбавлений можливості встановити реальні збитки позивача та його дійсні витрати на відновлення пошкодженого автомобіля, зокрема які саме вузли та агрегати були використані, які закуплені новими, бувшими у використанні, а які відновленими.

З даного приводу позивач вказав, що такий ремонт розпочав, однак не завершив, автомобіль частково відремонтований, частково позивач його ремонтував самостійно, частково у м. Львів, в яких це саме було частинах, позивач не вказував.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона, як на підставу своїх вимог і заперечень покладається на кожну із сторін.

Відтак, саме на сторону позивача покладено обов`язок доказування та підтвердження реальності понесених збитків.

Окрім цього, відповідно п.п.34.2, 34.3. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в редакції чинній на момент ДТП, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди, а страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи, лише у випадку, якщо представник страховика (працівник або експерт) не з`явився у строк 10 робочих днів з дня отримання страховиком повідомлення про ДТП, на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Позивач вказаного положення Закону не дотримав, у строк до 10 робочих днів з дня отримання страховиком повідомлення про ДТП, самостійно обрав іншого експерта для визначення розміру шкоди, про що відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» не повідомив (наявне лише повідомлення про можливі приховані пошкодження), як і про дату, час та місце огляду транспортного засобу.

Вказане повідомлення було надіслано лише відповідачу ОСОБА_3 , однак позивачем не представлено доказів отримання такого повідомлення відповідачем ОСОБА_3 .

Як результат, огляд транспортного засобу проводився за відсутності відповідачів та/або їх представників, а результати такого огляду відповідачами ставляться під сумнів.

Відтак, суд не приймає до уваги висновок експерта №22625 від 16.09.2024 року, в тому числі, як підставу для стягнення з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» додатково 14 855,04 грн у якості відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу.

З врахуванням наведеного, в цілому суд не вбачає підстав для задоволення заявленого позову.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 11,13, 141, 246, 258, 259, 263-265, 272, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ "Українська страхова компанія Княжа Вієна Іншуранс Груп", ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та/або обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 25 серпня 2025 року.

Суддя О. М. Кіпчарський