Справа № 484/4360/25
Провадження № 2/484/1936/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

08.08.2025 суддя Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області Медведєва Н.А. вивчивши матеріали за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 та зменшення розміру аліментів, стягнутих на утримання доньки ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Згідно із ч.3-5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). До позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про звільнення (відстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів тощо.

В позовні заяві представник позивача адвокат Філатов І.Л. вказав, що оскільки позивач є учасником бойових дій, то він звільняється від сплати судового збору. Мотивуючи вказане адвокат посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 на позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 16.10.2019 у справі №187/1094/17 та у п.72 ухвали від 03.07.2024 у справі №567/79/23,.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У п.72, 73 ухвали від 03.07.2024 у справі №567/79/23 Верховний Суд вказав, що застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону «Про судовий збір» має відбуватися при зверненні осіб, які у ньому зазначені, до суду у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, не тільки тих, які безпосередньо пов`язані із відповідним їх статусом (учасник бойових дій, постраждалий учасник Революції Гідності, Герой України), незалежно від характеру, предмета та підстав їх позовів. При цьому у контексті правового висновку щодо звільнення споживачів від сплати судового збору, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц, відповідне звільнення від сплати судового збору має відбуватись на всіх стадіях судового процесу. З огляду на вищенаведене колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, керуючись частиною четвертою статті 403 та частиною першою статті 404 ЦПК України, дійшла висновку про наявність підстав передати цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Отже, у вказаній ухвалі Верховний Суд мотивував підстави для передачі справа на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Однак ухвалою від 11 вересня 2024 року у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду справу повернула на розгляд Третій судовій палаті Касаційного цивільного у складі Верховного Суду, вказуючи, що із часу прийняття 09 жовтня 2019 року постанови у справі № 9901/311/19, як і постанови від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 із висновками щодо застосування пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI з урахуванням вимог статей 12 та 22 Закону № 3551-XII, відсутні підстави стверджувати, що відбулась зміна суспільних відносин чи нормативного регулювання, внаслідок чого цей висновок втратив зрозумілість, набув ознак неузгодженості, необґрунтованості, незбалансованості чи помилковості (п. 83).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 дійшла висновку, що відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Разом з тим, зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI, суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статтей 12, 22 Закону № 3551-XII.

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

У позовній заяві представник позивача посилається на вказану позицію Великої Палати Верховного Суду, при цьому, чомусь, вказує, що на підставі такої позиції позивач звільняється від сплати судового збору.

Однак, позов, пред`явлений позивачем, не стосується захисту соціального права позивача як учасника бойових дій, отже підстави для звільнення його від сплати судового збору відсутні.

Крім того, із змісту позовних вимог убачається, що позивачем заявлені дві немайнові вимоги: про припинення стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів.

В силу приписів п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 1211грн 20коп. за кожну з позовних вимог немайнового характеру.

Згідно з ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

На підставі викладеного вище, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, зобов`язавши позивача усунути недоліки в строк у п`ять днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 258-261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та зменшення розміру аліментів залишити без руху, зобов`язавши позивача усунути вказані недоліки в строк у п`ять днів з дня отримання позивачем ухвали, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Н.А.Медведєва