Провадження № 2/127/2651/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.08.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

за участі: секретаря судового засідання Бойчук Я. П.,

представника позивача - адвоката Ковальової В. С.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Вінницької міської ради про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Вінницької міської ради про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку.

Позов мотивовано тим, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0555 га., кадастровий номер :03:052:0170, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала у спільній сумісній власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 790069, виданого 09.11.2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина, на яку претендує донька померлого позивачка ОСОБА_2 .

Родинні відносини позивачки зі спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим Міським бюро РАЦС м. Вінниці 19.05.1973 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 (позивачка) є донькою ОСОБА_3 .

Позивачка зазначає, що вона 06.08.2002 року уклала шлюб та обрала прізвище чоловіка ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 06.08.2002 року, виданим Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області.

Звернувшись до нотаріальної контори з питанням оформлення спадкових прав, позивачка отримала постанову державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л. А. від 31.03.2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У якій зазначено, що оскільки земельна ділянка належала ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, неможливо визначити склад спадкового майна та виділити частку померлого, а відтак оформити спадщину.

Разом з тим, позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою № 566/02-14 від 17.07.2025 року, виданою державним нотаріусом тієї ж нотаріальної контори.

Крім того, позивачка є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який знаходиться на спірній земельній ділянці. Право власності на зазначений будинок підтверджується договором дарування частини будинку, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за реєстровим № 4197, згідно з яким позивачка набула 43/100 частки, а також свідоцтвом про право на спадщину від 11.04.2025 року, виданим державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорською Л. А., за яким позивачці перейшло 57/100 часток у праві власності на житловий будинок.

Відповідні права позивачки підтверджуються також відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 21.04.2025 року.

Таким чином, виникла необхідність визначення розміру часток співвласників земельної ділянки, що й стало підставою для звернення позивачкою до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 02.05.2025 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою суду від 30.06.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивачки - адвокат Ковальова В. С., в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала за обставин, викладених у позовній заяві та просила їх задоволити, судові витрати просила залишити за позивачкою.

Представник відповідача ОСОБА_1 , в судовому засіданні при прийнятті рішення, поклався на думку суду.

Заслухавши позиції учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, правовідносини зі спадкування регулюються правилами ЦК України, а саме його нормами, які містяться у Книзі 6 цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були співвласниками земельної ділянки, площею 0,0555 га, кадастровий номер :03:052:0170, розташованої по АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 790069, виданого Управлінням Держкомзему у м. Вінниці Вінницької області 09.11.2011 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після його смерті відкрилася спадщина, на яку претендує його донька позивач ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_6 ). Родинні відносини між позивачкою та спадкодавцем підтверджуються свідоцтвом про народження, виданим Міським бюро РАЦС м. Вінниці 19.05.1973 року, відповідно до якого ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_3 . Факт зміни прізвища після укладення шлюбу позивачкою, підтверджується свідоцтвом про одруження від 06.08.2002 року.

Разом з тим, відповідно до довідки № 566/02-14 від 17.07.2025 року, виданої державним нотаріусом Сікорською Л. А., позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 .

Позивач на підставі ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців такої ж черги за законом чи спадкоємців за заповітом, які б у встановлений законом шестимісячний строк подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, чи які проживали зі спадкодавцем станом на день її смерті, згідно довідки про коло спадкоємців, виданої державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л. А. від 17.07.2025 р. № 566/02-14 - не встановлено.

В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Крім того, позивачка є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , який розташований на вказаній земельній ділянці. Право власності на будинок підтверджується договором дарування частини будинку, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. за реєстром № 4197, згідно з яким ОСОБА_2 набула 43/100 частки у праві власності, та свідоцтвом про право на спадщину від 11.04.2025 року, виданим державним нотаріусом Сікорською Л. А., відповідно до якого позивачці перейшло 57/100 часток житлового будинку.

Позивачка звернулася до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, проте постановою державного нотаріуса Другої вінницької державної нотаріальної контори Сікорської Л. А. від 31.03.2025 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що земельна ділянка належала ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, що унеможливлює визначення складу спадкового майна, тобто частки померлого у праві власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

За ст. 86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст. 89 Земельного Кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників житлового будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України.

Враховуючи відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_2 , як спадкоємець учасника спільної сумісної власності правомірно звернулась з позовом до суду про визначення частки майна в праві спільної сумісної власності.

За змістом ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Отже, враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати за клопотанням позивача підлягають залишенню за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 16, 357, 368, 372, 1261, 1268, 1296 ЦК України, ст. ст. 86, 89, 120 ЗК України, ст. ст.7, 10, 76-82, 89, 141, 206, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визначити розмір часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0555 га., кадастровий номер :03:052:0170 по АДРЕСА_1 , а саме: частка ОСОБА_2 становить 43/100 частки, частка ОСОБА_3 на день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , становить 57/100 часток.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22.08.2025 року.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Вінницька міська рада, , юридична адреса: м. Вінниця, вул. Соборна,59.

Суддя: