Справа № 185/7535/25
Провадження № 2/185/5940/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 вересня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. з участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

02.07.2025 року позивач звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що він працював на підприємствах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», внаслідок роботи на підприємстві він втратив професійну працездатність.

Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 240 000.00 грн.

Ухвалою від 09.07.2025 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення виклику сторін по справі.

Заяви та клопотання відповідача

Просив суд внести його дані до додаткових відомостей про учасника справи для вступу до електронної справи.

Суд вважає за необхідне задовольнити клопотання представника відповідача провнесення його даних до додаткових відомостей про учасника справи, для вступу до електронної справи. Вказані відомості внесено судом до електронної справи.

У відзиві на позов просив суд відмовити в задоволенні позову, розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволенню не підлягає, тому що законом передбачено інший порядок розгляду даної категорії справ.

В судовому засіданні встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.09.2000 року по 11.09.2020 року перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля", оскільки працював шахтарем з повним робочим днем під землею у цей період на шахтах даного підприємства, що підтверджується трудовою книгою серія НОМЕР_1 . ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку органів ПФУ, як пенсіонер по інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням серія НОМЕР_2 від 30.04.2025. Внаслідок тривалої роботи у шкідливих умовах (20 років) на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» він захворів на професійні захворювання, що призвели до втрати працездатності, виходячи із наступного.

Відповідно до Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» № 135/25/1144/В, дата прийняття рішення: 15.04.2025, № рішення: 135/25/1144/Р, у ОСОБА_1 встановлено наявність 3 групи інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності в наслідок професійних захворювань на 3 роки, де причина інвалідності: професійні захворювання, та 55% і 3 група інвалідності в наслідок профзахворювань встановлені з 12.02.2021(у перше).

Згідно п. 16 Витягу з рішення експертної команди вбачається, що згідно Наказу МОЗ України № 420 від 05.06.2012 р. ОСОБА_1 продовжено 3 групу інвалідності та 55 % втрати професійної працездатності строком на 3 роки. На підставі: таблиці 9 пункту 3.3 Обмеження рухів у плечовому суглобі: п. 3.3.1 а) помірно виражене: 10%; таблиці 9 пункту 5.3.1: Обмеження рухів у ліктьовому суглобі: помірно виражене: 10%; таблиці 9 пункту 13.3.1: І ступеня зміщення гомілки вперед на 1 см., відхилення гомілки назовні більше ніж на 10 градусів, всередину більше ніж на 10 градусів: 10%; таблиці 3 пункту 7.1 ХОЗЛ І та ІІ ступенів: 20%; таблиці 2 пункту 2.1 приглухуватість І ступеня: 5%. Відповідно до п. 17.1.7. Витягу з рішення експертної команди вбачається, що діагноз, за яким ОСОБА_1 було направлено, відповідно до національного класифікатора НК 025:2021 «Класифікатор хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я»: Основний діагноз: J44.8 інша уточнена хронічна обструктивна хвороба легені Супутні діагнози: Н90.3 нейросенсорна втрата слуху, двостороння; М07.10 деформуючий артрит(L40.5), множинні локації Ускладнення основного діагнозу: J98.2 інтерстиціальна емфізема. Вищезазначені професійні захворювання також підтверджується: Висновком ЛЕК ДУ «УКР НДІ ПРОММЕД» від 12.01.2021 (Протокол № 20), Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 4730 від 13 січня 2021 року виданою ДУ «УКР НДІ ПРОММЕД» на ОСОБА_1 та Повідомленням за формою П-3 про хронічне професійне захворювання від 13.01.2021 виданим ДУ «УКР НДІ ПРОММЕД» на ОСОБА_1 для ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», згідно яких у ОСОБА_1 встановлено наявність професійних захворювань: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії(пиловий бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В, ЛН (легенева недостатність) першого-другого ступеня; 2. Остеоартроз у поєднанні з пері артрозами ліктьових (ПФ першого-другого ступеня), і колінних (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, двобічний плечолопатковий пері артроз (ПФ другого ступеня), стійкий больовий синдром; 3. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). 12 лютого 2021 року ГУ «Держпраці у Дніпропетровській області» затверджено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 за формою П-4, згідно якого: професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм працівника, недосконалість технологічних процесів, що виразилося у тому, що «Працюючи майстром гірничим під час контролю за технологічним процесом підпадав під дію шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу внаслідок недосконалості технології, штатних механізмів і машин (комбайн, скребковий конвеєр, стрічковий конвеєр, скребковий перевантажувач тощо) Віддаленість виробок та робочих місць в них, які підлягають обстеженню і контролю передбачає тривале пересування пішки.

Причини виникнення професійного захворювання: пил гірничої маси, підвищений рівень шуму, що виразилося у тому, що «Вміст пилу з вмістом SiO2 кристалічного 15,0 % в повітрі робочої зони в 32,6 разів перевищує допустиму величину (фактичне значення 65,2 мг/м3, при допустимій концентрації 2 мг/м3) по ГОСТ 12.1.005-88 «Общие санитрано-гигиенические требования к воздуху рабочей зоны». Фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму перевищує допустимий на 12 дБА (фактичне значення 92 дБА, при допустимому 80 дБА) по ДСН 3.3.6.037-99»; відносна вологість повітря вище допустимих параметрів на 15 %( фактичне значення 90%, при допустимому 75%) по ДСН 3.3.6.042-99, ДСП 3.3.1.095-2002. Зовнішнє фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні (за участю м`язів рук, тулуба, ніг) становить 64590 кг/м, при допустимому до 44000 кг/с; перебування у незручній робочій позі 26.7 % часу зміни, при допустимій до 25 % часу зміни; переміщення у просторі (переходи обумовлені технологічним процесом, протягом зміни) по горизонталі 12,073 км, при допустимому до 8 км. Станом на сьогоднішній день, вищезазначені акти, особами, що допустили порушення законодавства з охорони праці, не оскаржені, що в свою чергу лише підтверджує вину Відповідача в заподіянні шкоди ОСОБА_1 , як працівнику.

Згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» № 135/25/1144/В, дата прийняття рішення: 15.04.2025, № рішення: 135/25/1144/Р ОСОБА_1 первинно з 12.02.2021 встановлено 3 групу інвалідності в наслідок професійних захворювань та встановлено ступінь втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями сукупно 55 відсотків. Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності(3 групу інвалідності в наслідок професійних захворювань), а це згідно Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Павлоградська лікарня інтенсивного лікування» Павлоградської міської ради» № 135/25/1144/В, дата прийняття рішення: 15.04.2025, № рішення: 135/25/1144/Р з 12.02.2021.

Позивач був звільнений з роботи 11.09.2020 року через стан здоров`я та неможливістю виконувати роботу на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується трудовою книжкою НОМЕР_1 . Таким чином, враховуючи вищезазначене, вважаємо, що ушкодження здоров`я ОСОБА_1 як працівнику, настало внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків Відповідачем, як роботодавцем, та обумовлена неналежним виконанням Відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що виразилося у тому, що ОСОБА_1 , як працівник Відповідача при виконання своїх робочих обов`язків на робочому місці був підданий впливу на своє здоров`я шкідливих виробничих факторів, таких, як: пил гірничої маси, підвищений рівень шуму, в наслідок чого відбулася втрата професійної працездатності у розмірі 55%(3 група інвалідності) у зв`язку з професійними захворюваннями. Враховуючи вищенаведене ОСОБА_1 відповідачем спричинено моральну шкоду, оскільки останній у наслідок виконання трудових обов`язків, де нестворені належні умови праці відповідачем, отримав професійні захворювання, та отримав 3 групу інвалідності в наслідок професійних захворювань та ступінь 55 відсотків втрати працездатності, став постійно задихатися оскільки має хронічні хвороби легень хронічне обструктивне захворювання легень, що впливає на загальний стан здоров`я, а саме на постійну втому, головкружіння, посилення задишки, кашлю та виділення мокротиння, підвищена схильність до респіраторних інфекцій (пневмонія, грип), а також розвиток таких ускладнень, як легеневе серце та дихальна недостатність, погану увагу та пам`ять, із за поганого насичення легенями кисню в крові, також має проблеми зі слухом, що перешкоджає спілкуванню та соціальному контакту з людьми, має остеоартрози та періартрози суглобів, що перешкоджає нормальному пересуванню, заняттю спортом, останній постійно переживає щодо своїх професійних захворювань, які він набув на виробництві, та неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації.

Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Таким чином, і право на відшкодування моральної шкоди виникає в потерпілого з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 у справі №210/3177/17.

У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

В даному випадку професійне травмування пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство).

Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання.

Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року №155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано.

Таким чином, при визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

За таких обставин, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 110 000.00 грн., а в іншій частині відмовити.

Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 23 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі №599/645/21, якщо моральну шкоду завдано професійним захворюванням, яке виникло до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі №180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю.

Вирішуючи питання щодо стягнення суми моральної шкоди в частині відрахування податків та інших обов`язкових платежів суд враховує Інформаційний лист Дніпровського апеляційного суду від 17.12.2024 за № 04.4-27/79/2024 "Щодо окремих питань судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої життю та здоров`ю".

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою (один відсоток розміру задоволених позовних вимог, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Керуючись ст.ст.2,12,19,81,89,263,265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 110 000.00 грн. без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судовий збір у розмірі 1211.20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля", ідентифікаційний номер 00178353, вул. Соборна, 76, м. Павлоград Дніпропетровської області, 51400.

Суддя: В. О. Головін