Справа № 161/7241/25
Провадження № 2/161/2992/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2025 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковтуненка В.В.,

за участі секретаря судових засідань Камінського Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк цивільну справу № 161/7241/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики в сумі 15 000 доларів США і врахувати відсотки, обумовлені розпискою, та судові витрати по платі судового збору.

24 квітня 2025 року ОСОБА_1 на виконання ухвали без руху подала до суду нову позовну заяву. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь борг за договором позики в сумі 15 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 625 060 гривень та 43 754 гривень 3% річних, а всього 668 814 гривень та судові витрати по справі.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялася належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у його відсутності, однак подано відзив на позовну заяву.

Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є:

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

14 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики (а.с. 6). Відповідно до умов укладеного між сторонами договору позики відповідач ( ОСОБА_2 ) взяв в борг у позивача ( ОСОБА_1 ) грошові кошти в сумі 30 000 доларів США на термін до одного року. Відповідач також зобов`язався сплачувати ОСОБА_1 два відсотки від залишку суми за один місяць (а.с. 3).

На підтвердження факту отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_1 , відповідач склав письмову розписку (а.с. 3).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із змісту розписки від 14 січня 2022 року, що станом на 23 жовтня 2022 року загальний залишок боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 становить 15 000 доларів США (а.с. 3).

Таким чином, ОСОБА_2 зобов`язання з повернення грошових коштів відповідно до умов укладеного з ОСОБА_1 договору позики від 14 січня 2022 року належним чином не виконав. В результаті чого в нього, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед ОСОБА_1 в сумі 15 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 625 060 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Судом не приймаються до уваги заперечення сторони відповідача, викладені у відзиві, який фактично дублює зміст зустрічного позову ОСОБА_2 , у прийнятті якого до спільного розгляду судом було відмовлено. Оскільки підстави, на які сторона відповідача посилається як на підставу своїх заперечень, можуть бути встановлені судом виключно за наслідками розгляду заявлених ОСОБА_2 вимог в порядку позовного провадження та винесення відповідного рішення. Однак, з відповідним позовом ОСОБА_2 та його представник до суду не звертались.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, не підлягає до задоволення позов в частині стягнення 43 754 гривень 3% річних, з наступних підстав.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яка передбачена ст. 625 ЦК України встановлюється виключно для національної валюти України, тому вказана норма та, як наслідок, право позикодавця вимагати сплати 3% річних від суми позики, може бути надане та реалізоване лише у разі, якщо позика отримана у гривні. Конвертація суми позики в іноземній валюті для визначення розміру процентів на рівні облікової ставки НБУ в національну валюту України - гривню буде суперечити частинам першій, третій статті 1049 ЦК України щодо обов`язку позичальника. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16.

Також судом встановлено, що відповідно до договору позики від 14 січня 2022 року, сторонами був обумовлений розмір процентів за користування позикою. А тому стягнення з відповідача саме 3% річних за порушення грошового зобов`язання є безпідставним.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем ОСОБА_3 при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 680,14 гривень (а.с. 17). При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 6 250,60 гривень.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що ОСОБА_2 зобов`язання з повернення грошових коштів відповідно до умов укладеного з ОСОБА_1 договору позики від 14 січня 2022 року належним чином не виконав. В результаті чого в нього, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед ОСОБА_1 в сумі 15 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 625 060 гривень. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, стягнення на користь позивача виниклої заборгованості та судових витрат.

Керуючись ст. ст. 11, 526, 625, 1046 ЦК України, ст.ст. 10-18, 81, 141, 263-268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 заборгованість за договором позики від 14 січня 2022 року, в сумі 15 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 625 060 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6 250,60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Ковтуненко