Справа № 548/1899/25
Провадження №2-з/548/4/25
Суддя Хорольського районного суду Полтавської області Лідовець Т. М., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лучко Тетяни Іванівни про забезпечення позову,
19 серпня 2025 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лучко Т. І. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання заповіту недійним. Разом з позовною заявою представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Лучко Т. І. подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження (арешту) квартири АДРЕСА_1 .
Заява обґрунтована тим, що до суду було подано позовну заяву про визнання заповіту недійним та після подачі вказаної заяви існує реальна небезпека повної втрати спірного об`єкта, оскільки в позивачки відсутній доступ до спірного об`єкта і документів на квартиру.
Згідно із частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.
Заява про забезпечення позову надійшла до суду 19 серпня 2025 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву було передано на розгляд судді Миркушіній Н. С.
Ухвалою судді Хорольського районного суду Полтавської області Миркушіної Н. С. від 21 серпня 2025 року було задоволено заяву про самовідвід.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2025 року заяву було передано для розгляду судді Лідовець Т. М.
На підставі частини першої статті153 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути вказану заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.
Розглядаючи подану заяву про забезпечення позову, суд зазнає таке.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно із пунктами 2, 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову або після відкриття провадження у справі.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.
Вжиття заходів забезпечення позову відповідно до статті 149 ЦПК України є правом суду, а за наявності відповідних обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав для забезпечення позову.
За загальним правилом достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Водночас слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
З матеріалів справи судом встановлено, що представник позивача подала заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання заповіту недійсним. У своїй заяві позивач просить встановити про заборону відчуження (арешту) квартири АДРЕСА_1 .
У матеріалах справи та у заяві про забезпечення позову не міститься жодних доказів належності спірного нерухомого об`єкта відповідачу чи іншій особі, щодо якої слід застосовувати заборону відчуження майна.
Представником позивача ОСОБА_3 не наведено достатньо обґрунтованих мотивів та не надано жодних належних доказів щодо існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також дійсності наміру чи можливості відповідачу розпорядитися даним майном на власний розсуд, доводи клопотання зводяться лише до ймовірності настання негативних наслідків.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.
Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
З огляду на наведене, за відсутності обґрунтованих підстав для застосування наведеного заявником заходу забезпечення позову, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.
Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, в подальшому звернутися з такою заявою до суду.
Керуючись статтями 149-159, 259 ЦПК України,
у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лучко Тетяни Іванівни про забезпечення позову відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня отримання копії ухвали. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Т. М. Лідовець