Провадження № 22-ц/4808/1107/25
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

секретаря Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення компенсації втрати частини доходів, за апеляційною скаргою представника Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Бабій О.М., ухвалене 26 травня 2025 року в м. Івано-Франківську,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення компенсації втрати частини доходів.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2011 року у справі № 0907/2-а10478/2011 Управління Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську зобов`язано провести на користь ОСОБА_1 перерахунок державної та додаткової пенсії інваліда ІІІ групи, захворювання якої пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, починаючи з 15 вересня 2010 року, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання зазначеного рішення було проведено перерахунок пенсії, і недоплачену суму в розмірі 40 619 грн 33 коп перераховано на рахунок позивачки тільки 30 січня 2023 року.

Разом з тим компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з простроченням виплати цієї суми позивачка не отримала. 30 серпня 2023 року вона звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про виплату відповідної компенсації, проте 14 вересня 2023 року отримала відмову. Відповідач обґрунтував свою позицію тим, що підстав для нарахування та виплати компенсації немає, оскільки органом Пенсійного фонду не порушено порядок та строки, передбачені Порядком погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03 вересня 2014 року.

За наведених обставин просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на свою користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 114 343,41 грн та виплатити з врахуванням затримки фактичного розрахунку.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 26 травня 2025 року, з врахуванням ухвали про виправлення описки від 20 червня 2025 року, позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про стягнення компенсації втрати частини доходів задоволено. Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів (пенсійних виплат) у зв`язку з порушенням строків їх виплат, у розмірі 114 343,41 грн. Стягнуто з Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги всі обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права.

Вказує, що після отримання з управління Державної виконавчої служби повідомлення про внесення рішення суду від 11.07.2011 до реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, працівниками управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області підготовлено та направлено Довідку про здійснення нарахування на виконання рішення суду на користь ОСОБА_1 , якою передано борг в сумі 40619,33 грн. Відповідно, було знято з обліку управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, борг в сумі 40619,33 грн. Вважає, що Головним управлінням, процедурно дотримано норм законодавства, яке діяло на час виникнення цих правовідносин.

На думку скаржника, основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі, пенсії) у разі затримки на один і більше календарних місяців та виплата нарахованих доходів. Натомість зі сторони Головного управління Пенсійного фонду України в області не було допущено порушення терміну, а відповідно, і затримки виплати частини пенсії позивачки на один і більше календарних місяців. Виплата пенсії позивачці була проведена з урахуванням приписів законодавства, яке діяло станом на дату виникнення спірних правовідносин. Отже, в даному випадку вина пенсійного органу у несвоєчасній виплаті перерахованої пенсії відсутня.

Вважає, що Головне управління, як суб`єкт владних повноважень, у спірних правовідносинах діяв на підставі та у спосіб, що передбачений законами України, а отже, відсутній факт несвоєчасного нарахування та виплати пенсії позивачу та відсутні підстави для здійснення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Враховуючи, що поточна пенсія нараховується та виплачується своєчасно, а виплата на виконання рішення суду носить разовий характер, то вона не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Правом на подання відзиву позивачка не скористалась.

У судове засідання представник ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не з`явився з невідомих причин, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. ОСОБА_1 подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд відповідно до положень статті 372 ЦПК України не вбачає перешкод розглядові справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За положеннями частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що тривале не нарахування пенсії позивачці в належному розмірі сталося з вини відповідача, зокрема, через призначення та виплату позивачці заниженого розміру пенсії внаслідок порушення Закону. Тому суд прийшов до переконання, що позивачка має право на стягнення з відповідача компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. Суд, перевіривши наданий позивачкою розрахунок компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з липня 2011 року по січень 2023 року, погодився з ним, врахувавши при цьому, що контррозрахунку відповідачем суду надано не було.

З вказаним висновком колегія погоджується.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1). Вона визнана інвалідом ІІІ групи через захворювання, пов`язане з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З 15 вересня 2010 року позивачка отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Крім основної пенсії, їй було призначено щомісячну додаткову виплату за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Постановою Івано-Франківського міського суду від 11 липня 2011 року у справі № 0907/2-а10478/2011 Управління Пенсійного фонду в м. Івано-Франківську зобов`язано провести перерахунок державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 , інваліда ІІІ групи, захворювання якої пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС.

На виконання цього рішення Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснило перерахунок у межах резолютивної частини та нарахувало кошти за період з 16.09.2010 по 22.07.2011 на суму 40 619,33 грн. Недоотриману суму позивачка отримала на картковий рахунок 30 січня 2023 року.

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою з проханням нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії щодо доплати у розмірі 40 619,33 грн., яка була призначена на виконання вищезгаданого судового рішення. 14 вересня 2023 року позивачка отримала відмову. При цьому відповідач повідомив, що рішенням суду на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не було покладено обов`язків щодо нарахування такої компенсації. Також було зазначено, що порядок і строки погашення заборгованості Пенсійним фондом не були порушені.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 просила виплатити їй компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсійних виплат, посилаючись на те, що відповідач виконав рішення суду щодо нарахування та виплати їй пенсійних виплат з порушенням терміну.

Згідно з ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» зазначено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. До доходів, які мають разовий характер можна віднести цільову разову допомогу, одноразову допомогу при виході на пенсію, допомогу на поховання, одноразову допомогу по безробіттю для організації безробітним підприємницької діяльності, тощо.

Згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або яку отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Пенсія є щомісячною грошовою виплатою, тобто вона виплачується кожного місяця протягом строку, на який вона призначена; пенсія є тривалою виплатою.

Позивачка отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Така пенсія є щомісячною грошовою виплатою та не має разового характеру.

Тривале ненарахування пенсії позивачу за минулі періоди сталося з вини відповідача, зокрема, через призначення та виплату позивачеві заниженого розміру пенсії внаслідок порушення закону, а тому позивач має право на компенсацію частини доходів у зв`язку з несвоєчасним отриманням щомісячних пенсійних виплат, донарахованих йому на підставі рішення суду.

Верховний Суд України у своїй постанові від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14 дійшов висновку про те, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Оцінюючи встановлені обставини справи в сукупності із проаналізованими нормами закону, що їх регулюють, апеляційний суд приходить до переконання про обґрунтованість позову.

Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N159 від 21.02.2001, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Суд, погодившись із розрахунком позивача та за відсутності спростувань з боку відповідача, визначив суму компенсації у розмірі 114 343,41 грн, що розраховано шляхом застосування приросту індексу споживчих цін (281,5) до суми 40 619,33 грн. Підстав для встановлення іншого розміру компенсації скаржником не наведено.

Доводи апелянта про те, що пенсія виплачувалась своєчасно, колегія відхиляє. Сам факт звернення позивача до суду та наявність судового рішення про здійснення виплат свідчить про попереднє невиконання зобов`язання у встановлені строки. Разовий характер виплати на виконання рішення суду не змінює її правової природи як складової пенсійних виплат, що є доходом у розумінні Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати». Відтак, наявне прострочення виплати доходу, яке зумовлює обов`язок здійснити компенсацію втрати його частини через інфляційні процеси.

Так, згідно зі ст. 107 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов`язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору У зв`язку із цим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 26 травня 2025 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта

Повний текст постанови складено 21 серпня 2025 року.