УХВАЛА

02 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 761/12961/13-ц

провадження № 61-5515ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЛОПТТОРГ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2025 року касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків щодо сплати судового збору.

Копію ухвали Верховного Суду від 27 травня 2025 року направлено ОСОБА_1 двічі за адресою: АДРЕСА_1 , зазначеної на конверті, як адреса відправника касаційної скарги.

Проте, вказані поштові відправлення повернулися до Верховного Суду без вручення адресату із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Ініціювавши судовий розгляд справи, заявник (особисто або через представника) насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З часу подання у травні 2025 року касаційної скарги, ОСОБА_1 ініційованим нею провадженням (скаргою), не цікавилася, заяв, клопотань до Верховного Суду не подавала.

Також, Верховний Суд враховує, що 30 липня 2025 року до суду касаційної інстанції через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Скрипченко Євген Ігорович, вказуючи поштову адресу: адресою: АДРЕСА_1 , звернувся із відзивом на касаційну ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року.

Проте, станом 02 вересня 2025 року матеріали на усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 до Верховного Суду не надходили, з часу подання у травні 2025 року (понад три місці) вказаної скарги, від заявниці або її адвоката жодних заяв, клопотань, в тому числі, про продовження строку на усунення недоліків касаційної скарги, не надходило.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

У зв`язку з зазначеним вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 27 травня 2025 року про залишення касаційної скарги без руху заявницею не виконано, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її ОСОБА_1 .

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 26 лютого 2025 року вважати неподаною і повернути заявниці.

Заявниці надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара