Справа № 727/4149/25
Провадження № 2-ві/727/8/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., розглянувши у письмовому провадженні заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернівціводоканал» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ :

У провадженні Шевченківського районного суду м. Чернівці судді Яреми Л.В. перебуває цивільна справа 727/4149/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернівціводоканал» про захист прав споживачів.

11.08.2025 року ОСОБА_1 було подано заяву про відвід судді Яреми Л.В. у справі №727/4149/25. Заява про відвід судді обґрунтована тим, що з відповідей керівника апарату суду відомо, що особа Ярема Л.В. не має посвідчення, яке б підтвердило наявність у неї повноваження діяти від імені суду так, як вона не зараховувалася до штату суддів суду та не перебуває на адміністративній посаді в Шевченківському районному суді м. Чернівці код ЄДРПОУ - 02825586. Окрім того, з відповідей керівника апарату суду відомо, що у Яреми Л.В. нема довіреності від уповноваженої особи, керівника суду на здійснення повноважень від імені суду, відсутнє розпорядження, наказ про прийняття вказаної особи на адміністративну посаду, зарахування до штату суду, що є підтвердженням того, що вказана особа незаконно здійснює функції професійного судді.

З наведених підстав ОСОБА_1 заявлено відвід головуючому-судді Яремі Л.В. від розгляду справи № 727/4149/25, оскільки її повноваження на здійснення правосуддя не підтверджені.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 14.08.2025 р. заяву про відвід судді передано для вирішення судді Одовічен Я.В.

Дослідивши доводи заяви, суд приходить до таких висновків.

За змістом ч.7, ч.8 ст.40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

З урахуванням зазначеного, суд вирішує заяву про відвід невідкладно у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

При вирішенні справи «Biluha v. Ukraine» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Окрім того, за практикою Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумніватися у неупередженості конкретного судді позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованого сумніву в неупередженості суду. Особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного.

Отже, при об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) необхідно визначити, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді. Суб`єктивний критерій, у свою чергу, вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, й лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна було б кваліфікувати як прояв упередженості, можливо ставити під сумнів його безсторонність.

За змістом ст. 36 Кодексу, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4)було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Разом із тим, у поданій заяві про відвід не наведено жодних фактів, які б свідчили про те, що суддя прямо чи побічно заінтересована у результатах розгляду справи. Крім того, не наведено інших обставин, які свідчать про необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи, передбачених ст.36, ст.37 ЦПК України.

Доводи позивача про те, що суддя Ярема Л.В. незаконно здійснює функції професійного судді та не має повноваження діяти від імені суду є необґрунтованими.

Так, Пунктами 1, 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, передбачено, що незалежність судових органів гарантується державою та закріплюється в конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів та відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонукання, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються статтями 126, 129 Конституції України, якими визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Згідно із частинами першою, другою статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Як роз`яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи невчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється Президентом України за поданням Вищої ради правосуддя в порядку, встановленому законом. У статті 126 Основного Закону України визначено вичерпний перелік підстав для звільнення судді та припинення його повноважень. Згідно із частиною першою статті 131 Конституції України рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя.

У частині другій статті 16 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» зазначено, що суддя здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком.

Частиною першою статті 51 цього Закону передбачено, що судді, голови судів та їх заступники, судді у відставці мають посвідчення, зразки яких затверджуються Радою суддів України.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про порядок виготовлення, обліку, видачі, заміни та знищення посвідчень суддів, суддів, яких призначено на адміністративні посади, суддів у відставці та присяжних, затвердженого рішенням Ради суддів України від 25 квітня 2014 року № 23 (з наступними змінами), посвідчення є офіційним документом, який засвідчує займану посаду особи, якій його видано, та підтверджує повноваження власника посвідчення, встановлені Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Таким чином, посвідчення судді слугує для того, щоб за необхідності підтверджувати повноваження його власника у ситуаціях, не пов`язаних зі здійсненням правосуддя, коли суддя не перебуває в мантії та з нагрудним знаком.

Повноваження судді в судовому засіданні з розгляду справи підтверджуються мантією та нагрудним знаком судді. При цьому факт наявності або відсутності у судді посвідчення під час розгляду судових справ жодним чином не впливає на обсяг його повноважень щодо здійснення правосуддя у певному суді, що надані у встановленому законом порядку.

За таких обставин поведінка учасників судових справ, які, перебуваючи в державній установі - приміщенні суду, під час судового засідання вимагають від головуючого у справі, який здійснює правосуддя в мантії та з нагрудним знаком, пред`явлення їм службового посвідчення судді, не узгоджується з положеннями частини шостої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язку фізичних і юридичних осіб поважати незалежність судді і не посягати на неї та є неприпустимою.

Відповідно до положень процесуального закону учасники судового процесу мають право заявляти клопотання, а також викладати суду свої доводи, міркування з питань по суті справи (статті 12, 43 Цивільного процесуального кодексу України, стаття 22 Кримінального процесуального кодексу України тощо). Водночас процесуальне законодавство не передбачає можливості заявлення учасниками справи вимог щодо перевірки посвідчення головуючого в судовому засіданні.

З урахуванням зазначеного, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді, так як позивач не навів жодних фактів про причетність судді до спірних правовідносин, чи професійну упередженість судді, порушень порядку визначення судді для розгляду справи судом не встановлено. Обставини, за яких позивачем було заявлено судді відвід не є об`єктивно обґрунтованими, та не свідчать про особисту зацікавленість чи упередженість судді та не передбачені в якості підстав для відводу судді.

Інших обставин, які б викликали сумнів в об`єктивності та неупередженості судді не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36,37, 39, 40, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого-судді Яреми Л.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Чернівціводоканал» про захист прав споживачів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Одовічен Я.В.