Справа № 595/780/25
Провадження № 2/595/349/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2025

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі:одноособово суддею Содоморою Р.О.,

при секретарі Присташ П.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Кондратюк Руслан Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВ «Онлайн фінанс», треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В., приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Кондратюк Р.В., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 16340, яким з нього, ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти на користь ТОВ «Онлайн фінанс». Окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, які стягнуті з нього у виконавчому провадженні № 67509642 в сумі 9272,67 грн. та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір та витрати, пов`язані з професійною правовою допомогою в сумі 11200 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 31.10.2019 укладено договір про надання фінансового кредиту №817531027. У подальшому, згідно договорів факторингу права вимоги за Кредитним договором було відступлено на користь ТзОВ «Онлайн фінанси». Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. 12.03.2021 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 16340 про стягнення із ОСОБА_1 суми заборгованості за згаданим вище договором про споживчий кредит в сумі 14 680, 00 грн, що підтверджується копіями Кредитного договору, Виконавчого напису та постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.11.2021 винесеної приватним виконавцем виконавчий округ Тернопільська область Кондратюком Р.В. у виконавчому провадженні № 67509642. Позивач вважає Виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що виконавчий напис вчинено всупереч приписам ст.87 Закону № 3425-ХІІ. Окрім цього, положеннями ст. 88 Закону № 3425-ХІІ передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Ст. 87 Закону № 3425-ХІІ передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обгрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Однак, зазначає, що йому лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов`язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов`язань не направлявся та він такого листа не отримував, у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Зазначає, що, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, однак сам по собі цей факт не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Таким чином, зазначає, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону 3425-ХІІ, п. 284 Інструкції та п.1 Переліку. Отже із наведених фактичних обставин справи та відповідних норм права вбачаються безумовні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 03 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

18 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог. Так, відповідач вказує, що позичальник за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт Товариства www.moneyveo.ua , ознайомився з Правилами й Паспортом споживчого кредиту , після чого добровільно заявив бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані. За результатами заповнення заявки здійснюється своєчасна перевірка дійсності та аутентифікація платіжної картки позичальника згідно з стандартами відповідних платіжних систем. Позивач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора №955HCXK8, зокрема 25.10.2019 о 13:12:19 ввів ідентифікатор у відповідне поле та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Відповідно до кредитного договору, Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 4 000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 25.10.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 4 000 грн. на його банківську карту що, в свою чергу, свідчить доказом того, що позивач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, кредитний договір сторонами не оспорювався, а отже кредитний договір №817531027 від 25.10.2019 є чинним, відповідно до ст.203 ЦК України. Крім того, зазначає, що позивачем у позовній заяві не оспорюється факт укладання кредитного договору №817531027 від 25.10.2019, не наводиться доказів щодо спростування зарахування грошових коштів на банківську картку та їх сплати за даним договором, тим самим підтверджуючи факт виникнення безспірної заборгованості за даним договором. 12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною О.В. вчинено виконавчий напис №16340. Оскільки факт заборгованості позивача за кредитним договором №817531027 від 25.10.2019 є безспірним, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснив захист цивільних прав нового кредитора - ТОВ «Онлайн фінанс», шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі відповідно до порядку встановленого законом. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. З огляду на вищесказане, підставою грошового стягнення в сумі 9272,67 грн. є Кредитний договір №817531027 від 25.10.2019, який є чинним та не оспорювався. Кредитодавець за договором виконав своє зобов`язання та має право витребувати у Позичальника повернення суми Кредиту, процентів за користування ним та виконання інших зобов`язань згідно Договору. Позивач підписавши Кредитний договір взяв на себе зобов`язання повернути кредитні кошти. Тобто, поняття безпідставності недоречно використовувати до відповідача, оскільки останній мав підстави для отримання коштів. Крім того, відповідач не згоден з доводами позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11200 грн. Вважає, що такі витрати є не співмірними, а суттєво завищеними. Звертає увагу, що відповідно до інформації зазначеної на офіційному сайті Електронного суду, адвокат Кірюшин А.А. приймає участь, як представник позивача за позовом до ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» у справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, як мінімум у тридцяти двох справах, отже для представника позивача вказані справи є типовими, шаблонними. Адвокат Кірюшин А.А.. надає акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 10.04.2025 року, де зазначає, що на виконання робіт витратив сумарно 14 годин, що є завищеною кількістю, з огляду на те, що складання позовної заяви (немайнового характеру) протягом 5 годин, що містить в собі загальні норми права, складена адвокатом, який має вищу юридичну освіту, володіє спеціальними знаннями та коштує 4 000 гривень значно завищені відносно складності справи № 595/780/25 , яка не потребує спеціальних знань. У задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правничу допомогу просить також відмовити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання просить суд розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, а саме судової повістки до електронного кабінету.

Третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я.В. у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та дату судового засідання, на адресу суду повернулися конверти із судовою повісткою із зазначенням «адресат відсутній за вказаною адресою».

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Кондратюк Р.В. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.

Суд, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини.

12.03.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за №16340, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 який є боржником за Кредитним договором № 817531027 від 25.10.2019, укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Строк платежу за Кредитним договором № 817531027 від 25.10.2019 настав, боржником допущено простроченням платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2021 по 27.02.2021. Сума заборгованості складає 13480,00 грн. Загальна сума, що підлягає стягненню 14680,00 грн.

12.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Кондратюком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №16340 від 12.03.2021, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Я.В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість в розмірі 14680 грн.

Із повідомлення приватного виконавця Кондратюк Р.В., наданого 18.04.2025 на адвокатський запит ОСОБА_2 вбачається, що в межах виконавчого провадження №67509642 на користь стягувача ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перераховано 438,10 грн. 06.01.2022 та 8834,57 грн. 09.04.2025.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 2 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Відповідно до ст. 18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Тому вчинення нотаріусом виконавчого напису є окремим, самостійним способом захисту цивільних прав серед інших способів захисту цивільних прав та інтересів, визначених главою 3 розділу 1 ЦК.

Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування) (для фізичних осіб), повне найменування, місцезнаходження (для юридичних осіб) стягувача та боржника / довірчого засновника та довірчого власника; дату і місце народження боржника / довірчого власника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформацію щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, майна, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

При цьому стаття 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 4,12,15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий правовий висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду від 23.01.2018 року у провадженні 61-154св18.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік документів в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17).

За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Як встановлено судом, виконавчим написом запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 817531027 від 25.10.2019, з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», заборгованість за кредитним договором № 817531027 від 25.10.2019 в розмірі 14680 грн.

Будь-яких даних щодо наявності нотаріально посвідченого кредитного договору, а також заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», відповідачем суду не надано, окрім того в суду відсутні підтверджуючі документи щодо правонаступництва усіх прав та обов`язків «Манівео швидка фінансова допомога», на які посилається приватний нотаріус при винесені виконавчого напису. За наведених обставин, неможливо встановити відповідність поданих стягувачем для вчинення виконавчого напису документів вимогам Переліку.

Наданий нотаріусу договір з позивачем, на підставі якого було видано оспорюваний виконавчий напис нотаріуса, не посвідчено нотаріально, а отже стягнення заборгованості за ним не могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Приватним нотаріусом під час вчинення оскаржуваного виконавчого напису не було дотримано вимог статей 87, 88 Закону України Про нотаріат та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21), порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В матеріалах справи також відсутні дані про направлення повідомлення ОСОБА_1 про порушення ним основного зобов`язання і про вимогу виплати заборгованості. Докази отримання ОСОБА_1 такого повідомлення також відсутні.

Тобто має місце порушення підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику.

Отже, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було з`ясовано, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису, чи не минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, чи був кредитний договір нотаріально посвідчений, чи настав взагалі строк виконання зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням чинного законодавства.

Щодо вимоги про повернення безпідставно стягнутих коштів, суд дійшов наступних висновків.

Із повідомлення приватного виконавця Кондратюка Р.В., наданого 18.04.2025 на адвокатський запит, вбачається, що станом на 18.04.2025 по виконавчому провадженню № 67509642 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанси» було стягнуто 438,10 грн 06.01.2022 та 8834,57 грн 09.04.2025.

Правовою підставою вимог про стягнення коштів, набутих відповідачем за оспорюваним виконавчим написом, є положення статті 1212 ЦК України, яка встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Отже за змістом цієї норми зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

В даному випадку є доведеним існування усіх трьох умов, які є підставою для виникнення зобов`язання з безпідставного придбання майна.

За обставинами справи установлено, що відповідач на підставі виконавчого напису нотаріуса набув за рахунок позивача грошові кошти, проте підстава, на якій ці кошти були набуті, відпала внаслідок визнання судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з цим позовна вимога про стягнення з відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 9272,67 грн. підлягає задоволенню.

Крім того, відповідачем заявлено вимогу про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в сумі 11200 грн. та суми сплаченого судового збору.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18.

Позивачем до позовної заяви в підтвердження понесених витрат на правничу допомогу додано наступні документи: договір про надання правової допомоги від 10 квітня 2025 року, Акт виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 10 квітня 2025 року, відповідно до якого загальна вартість за послуги з надання правової допомоги складає 11200 грн.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у даній справі, суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, складність справи, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, суд приходить до висновку, що слід задовольнити частково вимогу представника позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, в розмірі 3000 грн., що буде достатнім та співмірним критеріям реальності адвокатських витрат.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст.4,12,13,76,77,81,133,141,223,263,265,280-282 ЦПК України, ст.ст. 15,16,18 Цивільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний виконавець виконавчого округу Тернопільської області Кондратюк Руслан Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та повернення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12.03.2021, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрований в реєстрі за № 16340, яким з ОСОБА_1 стягнуто грошові кошти на користь ТОВ «Онлайн фінанс».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 9272 (дев`ять тисяч двісті сімдесят дві) грн. 67 коп., сплачений судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. та сплачені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя: Р. О. Содомора