Провадження №22-ц/812/1312/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 вересня 2025 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Шурмою Є.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну за відсутності учасників справу №487/1183/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана його представником адвокатом Гроголь Раїсою Володимирівною, на рішення, яке постановив Заводський районний суд міста Миколаєва під головуванням судді Кузьменка Вячеслава Володимировича у приміщенні цього суду 03 червня 2025 року, дата складання повного тексту не зазначена, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в :

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», Товариство) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що 25 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № та кредитний договір №/710469. 24 листопада 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22/2, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24 листопада 2022 року до договору факторингу №24/11-22/2 від 24 листопада 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 58725 грн., з яких: 5000 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 53725 грн. - сума заборгованості за відсотками. 19 квітня 2022 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-є, у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до договору факторингу №19042022-Є від 19 квітня 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 8350 грн 50 коп., з яких 1900 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6450 грн 50 коп. - сума заборгованості за відсотками. Крім того 13 липня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/446449. 19 квітня 2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до договору факторингу №19042022-Г від 19 квітня 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 9000 грн, з яких 2500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6500 грн - сума заборгованості за відсотками. 24 липня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено договір №16524-07/2021. 18 лютого 2022 року між ТОВ «ФК ІЕВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №18022022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, що зазначені в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №18022022 від 18 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача в сумі 17600 грн, з яких: 4400 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13200 грн - сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за вищевказаними договорами у загальному розмірі 93675 грн 50 коп. та понесені судові витрати.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача просив у задоволені позову відмовити, посилаючись на те, що надані до позовної заяви розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором не містить даних про суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, а також процентну ставку, обрахунку заборгованості. Розрахунки суми боргу, які містяться у позові, не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, а отже, позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за вказаними договорами кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунках. В актах прийому-передачі боржників не зазначено загальну суму заборгованості, що ставить під сумнів їх допустимість та належність. На думку заявника, позивач не довів належними та допустимими доказами факт набуття прав вимоги до відповідача на підставі договорів факторингу, а тоакж факт отримання відповідачем кредитних коштів.

Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 03 червня 2025 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № в розмірі 58725 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 53725 грн - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №/710469 в розмірі 8350 грн 50 коп., з яких: 1900 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6450 грн 50 коп - заборгованість за відсотками; за кредитним договором №/446449 - в розмірі 9000 грн, з яких 2500 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6500 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №16524-07/2021 - в розмірі 17600 грн, з яких: 4400 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 13200 грн. - заборгованість за відсотками та судові витрати по сплаті судового збору - 2684 грн.

Рішення суд умотивував тим, що оскільки відповідач умови укладених кредитних договорів не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», до якого відповідно до укладених договорів факторингу перейшли права вимоги до відповідача, позовні вимоги підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гроголь Р.В. вказує, що рішення суду є необ`єктивним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому просить його скасувати й ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що досліджуючи наданий позивачем розрахунок, який сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано. Розрахунок є виключно внутрішнім документом банку, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Договір факторингу та витяг з реєстру боржників, які є похідними від кредитного договору, також не є безумовними доказами підтвердження достовірності розміру заборгованості. Щодо витягів з реєстру божників до договорів факторингу, представник відповідача звертає увагу на те, що він не підписаний первісним кредитором, а також позивачем не надано доказів сплати визначеної ціни продажу за договором оплати за відступлення права вимоги по договорам факторингу, таким чином не доведено належними та допустимими доказами обставину переходу права вимоги за Договорами про надання коштів на умовах, зазначених в позові споживчих кредитів. Отже, всі роздруківки надані позивачем з назвою договір факторингу є не повними, які вирвані з повного тексту договору, мають зміщення пунктів або містять затерті дані, тобто, на думку ОСОБА_2 , такі роздруківки можуть бути фіктивними, також відсутні докази щодо укладення таких договорів факторингу та нічим не доведено їх укладання. Також позивачем не надано суду доказів того, що відповідача було проінформовано про відступлення права вимоги до нього. До того ж, позивачем до матеріалів справи не надано належних доказів перерахування на банківський картковий рахунок відповідача грошових коштів за вказаними в позовній заяві кредитними договорами, а визначення даної суми в кредитному договорі не свідчить про отримання позики, зокрема саме у такому розмірі та, відповідно, про виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором, що унеможливлює встановити: суму наданого кредиту; правильність нарахування процентів, які нараховуються від суми наданого кредиту з дати його отримання. Представник відповідача вважає, що надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитними договорами не є належним доказом видачі та отримання позики, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірними доказами розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами, позивачем також не надано доказів, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ, не підтверджено отримання ним логіну та пароля в системі, не підтверджено подання ним заявки на отримання кредиту, а також, що він був ознайомлений з умовами договору.

В суд апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені відповідно до положень статей 128, 130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомили.

Зважаючи на вимоги частини 6 статті 128, частин 1, 2 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення учасників справи, які не з`явилися, належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним положенням закону.

Як убачається з матеріалів справи і таке встановив суд першої інстанції, 25 липня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №/1 шляхом підписання останнім акцепту пропозиції укласти договір надання позики (оферти), в тому числі на умовах фінансового кредиту та надання кредиту згідно заяви №3473366 від 25 липня 2021 року, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 5000 грн. зі строком користування 5 днів, відсотковою ставкою за користування кредитом: в розмірі 1,75% за один день (638,75% річна ставка) за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації, в розмірі 3,5% на день максимальна відсоткова ставка за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності (том 1, а.с. 10, 11, 13).

24 листопада 2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №24/11-22/2, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає ТОВ «ФК ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» - приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (том 1, а.с. 17-18).

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №24/11-22/2 від 24 листопада 2022 року, витягу з реєстру боржників від 24 листопада 2022 року до договору факторингу №24/11-22/2 від 24 листопада 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № в сумі 58725 грн., з яких: 5000 - сума заборгованості за основною сумою боргу, 53725 грн. - сума заборгованості за відсотками (том 1, а.с. 19, 20).

25 липня 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №/710469. Відповідно до цього договору ТОВ «Кредитна Установа «Європейська кредитна група» зобов`язалося надати та надало відповідачу кредит у розмірі 1900 на умовах строковості, зворотності, платності строком на 7 днів, тобто до 31 липня 2021 року, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 1277,5% річних від суми кредиту в розрахунку 3,5 % на добу від суми кредиту. Відповідно до пункту 2.4 договору обчисленні строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, при цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно, а п. 4.3 договору визначено, що в разі, якщо позичальник не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2 договору та/або додатку(додатках) до нього, проценти, передбачені в п.1.3 договору за користування кредитом продовжують нараховуватися за кожен день користування ним, проте у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладання договору (том 1, а.с. 24, 25).

19 квітня 2022 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-є, відповідно до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, А ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (том 1, а.с. 27-29).

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19042022-є від 19 квітня 2022 року, витягу з реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до договору факторингу №19042022-Є від 19 квітня 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором №/710469 в сумі 8350,50 грн., з яких 1900 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6450,50 грн. - сума заборгованості за відсотками (том 1, а.с. 30, 31).

13 липня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 було укладено договір №/446449 про надання фінансового кредиту, згідно якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 2500 грн. строком на 14 днів - до 26 липня 2021 року та зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним 912,5% річних, тобто у розмірі 2,5 %. Відповідно до пункту 2.3 договору обчисленні строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, при цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно, а у пункті 4.3 договору визначено, що в разі, якщо позичальник не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2 договору та/або додатку(додатках) до нього, проценти, передбачені в п.1.3 договору за користування кредитом продовжують нараховуватися за кожен день користування ним, проте у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладання договору (том 1, а.с. 37, 38).

19 квітня 2022 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників (том 1, а.с. 40-41).

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19042022-Г від 19 квітня 2022 року, витягу з реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до договору факторингу №19042022-Г від 19 квітня 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача за договором №/446449 в сумі 9000 грн., з яких 2500 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6500 грн. - сума заборгованості за відсотками (том 1, а.с. 48, 49).

24 липня 2021 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено договір №16524-07/2021 про надання фінансового кредиту, згідно якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 4400 грн. строком на 30 днів - до 22 серпня 2021 року та зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним 912,5% річних, тобто у розмірі 2,5 %. Відповідно до пункту 2.5 договору обчисленні строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, при цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно, а у пункті 4.3 договору визначено, що у разі, якщо позичальник не повернув кредит в строк, зазначений у п. 1.2 договору та/або додатку(додатках) до нього, проценти, передбачені в п.1.3 договору за користування кредитом продовжують нараховуватися за кожен день користування ним, проте у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладання договору (том 1, а.с. 48-49, 50).

18 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №18022022, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» передає ТОВ «ФК ««Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК ««Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, що зазначені в реєстрі боржників (том 1, а.с. 52-54).

Відповідно до акту приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №18022022 від 18 лютого 2022 року, витягу з реєстру реєстру боржників до договору факторингу №18022022 від 18 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до відповідача за договором 16524-07/2021 в сумі 17600 грн., з яких: 4400 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13200 грн. - сума заборгованості за відсотками (том 1, а.с. 55, 56).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 25 липня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за період з 24 листопада 2022 року по 30 вересня 2023 року станом на 30 вересня 2023 року складає 58725 грн. (том 1, а.с. 21).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №/710469 від 25 липня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 за період з 19 квітня 2022 року по 30 вересня 2023 року станом на 30 вересня 2023 року складає 8350,50 грн. (том 1, а.с. 32).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №/446449 від 13 липня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 за період з 19 квітня 2022 року по 30 вересня 2023 року станом на 30 вересня 2023 року складає 9000 грн. (том 1, а.с. 44).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №16524-07/2021 від 24 липня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 за період з 18.02.2022 року по 30.09.2023 року станом на 30 вересня 2023 року складає 17600 грн. (том 1, а.с. 57).

Кредитні договори та договір позики підписано позичальником ОСОБА_1 лектронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразових ідентифікаторів, які були надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить відповідні пункти кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Факт укладання кредитних договорів ОСОБА_1 в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі не спростовує.

Звертаючись з позовом, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як новий кредитор, до якого перейшли права вимоги за укладеними з ОСОБА_1 кредитними договорами № від 25 липня 2021 року, №/710469 від 25 липня 2021 року, №/446449 від 13 липня 2021 року, №16524-07/2021 від 24 липня 2021 року просило про стягнення з позичальника суми неповернутої заборгованості у загальному розмірі 93675 грн 50 коп., яка складається із сум неповернутих кредитних коштів та процентів за користування кредитом.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, вважав позовні вимоги доведеними в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та відхиляє аргументи апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).

В силу частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно вимог частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що усі чотири договори щодо отримання кредитних коштів, стягнення заборгованості за якими є предметом позову у цій справі, були укладені позичальником ОСОБА_1 в електронній формі.

Тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 цього ж суду передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, а саме, що вказані у цій справі кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», і таке не заперечується відповідачем, а зазначені у них умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів, та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківський рахунок (картку), яка відповідачу не належить, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту його укладання.

Таке ґрунтується на правових висновках, викладених Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22).

Щодо аргументів апеляційної скарги про недоведеність факту видачі кредитних коштів.

У справі, яка переглядається, відповідач в суді першої інстанції не посилався і не доводив порушення його прав при укладенні кредитних договорів, не надавав доказів укладення договору від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення, не доводив перерахування кредитних коштів за укладеними ним договорами не на його рахунок, тому наведені аргументи апеляційної скарги не приймаються апеляційним судом.

Щодо переходу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав кредитору за кредитними договорами та договором позики, про стягнення заборгованості за якими заявлений позов.

Так, правонаступництво - це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні - також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 і 4 частини другої вказаної статті).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу (частина друга статті 509 ЦК України).

Тобто одним з видом правонаступництва (переходу прав юридичної особи) є сингулярне правонаступництво, за якого до правонаступника переходить певне право кредитора чи обов`язок боржника.

Крім випадків, коли заміна кредитора не допускається (стаття 515 ЦК України), кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним його прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України) чи правонаступництва (пункт 2 вказаної частини), яке за змістом тієї ж частини є універсальним). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Тобто, правонаступництво прав чи обов`язків юридичної особи (кредитора або боржника) можливе і без правонаступництва юридичної особи у випадках заміни сторони у зобов`язанні.

У такому разі новий кредитор має підтвердити наявність підстав для переходу до нього від первісного кредитора певного обсягу прав, надавши відповідні докази.

Так, у цій справі позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як новий кредитор на підтвердження переходу до нього права вимоги до ОСОБА_1 за укладеними ним з ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надало договори факторингу між первісними кредиторам - ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» (від 24 листопада 2022 року №24/11-22/2, від 19 квітня 2022 року №19042022-є, від 19 квітня 2022 року №19042022-Г, від 18 лютого 2022 року №18022022) та позивачем у справі, відповідно до яких первісні кредитори (клієнти) відступили на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (нового кредитора, фактора) право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за укладеними з ОСОБА_1 договорами.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Аргумент апеляційної скарги про недоведеність цього факту є хибним, оскільки суперечить наявним у справі доказам.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо.

З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту набуття права вимоги до відповідача за кредитним договором позивач надав копії відповідних документів договорів факторингу, а також акти приймання-передачі реєстрів боржників та витяги з реєстрів боржників.

Наведені докази є належними та достатніми для підтвердження набуття позивачем у справі прав вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами та договором позики, а тому заперечення відповідачем цих обставин відхиляється апеляційним судом. Зокрема, долучені до позовної заяви витяги з реєстрів боржників є допустимими та належними з огляду на положенням частини 2 статті 95 ЦПК України, згідно яких письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Оскільки для вирішення справи, яка переглядається, значення мають лише відомості щодо одного боржника відповідача ОСОБА_1 , позивач відповідно до вказаної норми процесуального закону подав до суду засвідчені витяги з реєстрів боржників.

Щодо аргументи апеляційної скарги про відсутність у справі доказів оплати за договором факторингу.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Договорами факторингу від 24 листопада 2022 року №24/11-22/2, від 19 квітня 2022 року №19042022-є, від 19 квітня 2022 року №19042022-Г, від 18 лютого 2022 року №18022022 передбачено момент переходу прав вимоги від клієнтів до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги підписання сторонами актів прийому-передачі реєстрів боржників.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Норми статті 1077 ЦК України не містять імперативного положення про те, що право вимоги до нового кредитора за договором факторингу переходить саме з моменту сплати оплати новим кредитором (фактором) на користь первісного кредитора (клієнта) заборгованості та інших платежів відповідно до договору факторингу.

Умовами договорів факторингу у цій справі не було передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими в день отримання клієнтом в повному обсязі оплати за такими договорами.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з арументом представника відповідача про обов`язковість підтвердження здійснення виплат первісним кредитором на користь нового кредитора позивача у справі як умови переходу права вимоги за кредитними договорами.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 з моменту підписання відповідних актів прийому-передачі реєстрів боржників.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позичальник ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитними договорами не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість.

Згідно долучених позивачем до справи розрахунків заборгованості її розмір становить: за кредитним договором № від 25 липня 2021 року - 58725 грн., з яких 5000 грн. заборгованості за кредитом, 53725 грн. заборгованості за процентами (розмір заборгованості розрахований первісним кредитором станом на 24 листопада 2022 року) (том 1, а.с. 21); за кредитним договором №/710469 від 25 липня 2021 року - 8350,50 грн., з яких 1900 грн. заборгованості за кредитом, 6450,5 грн. заборгованості за процентами (розмір заборгованості розрахований первісним кредитором станом на 19 квітня 2022 року) (том 1, а.с. 32); за кредитним договором №/446449 від 13 липня 2021 року, - 9000 грн., з яких 2500 грн. заборгованості за кредитом, 6500 грн. заборгованості за процентами (розмір заборгованості розрахований первісним кредитором станом на 19 квітня 2022 року) (том 1, а.с. 44); за кредитним договором №16524-07/2021 - 17600 грн., з яких 4400 грн. заборгованості за кредитом, 13200 грн. заборгованості за процентами (розмір заборгованості розрахований первісним кредитором станом на 18 лютого 2022 року) (том 1, а.с. 57).

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Відповідач розмір заборгованості за кредитним договором не спростовував, а також не надавав контррозрахунку заборгованості, в апеляційній скарзі доводів щодо наведеного позивачем розрахунку, з яким погодився суд першої інстанції, не виклав.

Надавши оцінку доказам у їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що належними та допустимими доказами у справі підтверджені факти укладання кредитних договорів між ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «ГОУФІНГОУ», ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» і ОСОБА_1 у передбаченій законом формі, виконання кредиторами умов договорів щодо надання позичальнику кредитних коштів та невиконання останнім в повному обсязі зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами, а також перехід прав вимоги за цим договором до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача у зазначеному в позовній заяві розміру.

За такого рішення, ухвалене судом першої інстанції, є законним та обґрунтованим з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги та приходить до висновку, що в силу положень статті 375 ЦПК України не має підстав для скасування цього рішення.

В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду залишено без змін, розподіл судових витрат, які покладаються у цій справі на відповідача, не проводиться.

Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана його представником адвокатом Гроголь Раїсою Володимирівною, залишити без задоволення, рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

______________________________________________

Повна постанова складена 25 вересня 2025 року