Справа №478/1251/17 пров. №4-с/478/1/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2025 року смт. Казанка

Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі:

головуючого судді Іщенко Х.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Крюкової О.М..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою на дії органу примусового виконання - Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Вимоги заявниці мотивовані тим, що на виконанні Центрального ВДВС у м. Миколаєві Південного УМЮ (м. Одеса), перебуває виконавче провадження № 55393227 з примусового виконання виконавчого листа № 478/1251/17, виданого 27.11.2017 року Казанківським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 15.08.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. 05.05.2025 року на підставі поданої скаржницею заяви головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Паралєвою С.С. здійснено розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 05.05.2025 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів відсутня.

Після ознайомлення із вказаним розрахунком та матеріалами виконавчого провадження скаржниця вважає, що вказаний розрахунок було проведено в порушення вимог ст.. 195 Сімейного кодексу України, а саме, в основу розрахунку було взято лише доходи боржника, які він отримував за місцем служби (військової частини). Проте, згідно з даними Державної податкової служби України вбачається, що боржник мав інші джерела та/або суми доходів, що свідчить про розбіжність у сумах всіх доходів, які фактично отримані боржником, та які не були взяті органом примусового виконання рішень при складанні розрахунку заборгованості (безпідставно не враховані). Таким чином оскарженню підлягають суми доходів (заборгованості) з 01.01.2020 року по 3 квартал 2024 року.

На підставі викладеного скаржниця просить:

- визнати розрахунок заборгованості від 05.05.2025 року, який містить висновок про відсутність заборгованості зі сплати аліментів - неправомірним;

- зобов`язати державного виконавця здійснити повторний розрахунок (перерахунок) заборгованості відповідно до вимог законодавства.

Ухвалою суду від 26.05.2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду з викликом (повідомленням) сторін по справі.

Скаржник надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі з підстав, зазначених у поданій заяві та просить їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , Головний державний виконавець Центрального ВДС у м. Миколаєвіу судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила.

Відзиви на скаргу державним виконавчем не подано.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки скаржник та представник заінтересованої особи не з`явилися до зали судового засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, приходить до такого висновку.

Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надаючи правову оцінку доводам скаржника та державного виконавця, суд виходив з наступного.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції та здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України (стаття 5 Закону України «Про виконавче провадження»).

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно - правовими актами (частина перша статті 13 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, ст. 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Частинами першою, третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Таким чином, законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами.

Зі змісту скарги ОСОБА_1 , яка подана до суду в порядку ст. 447 ЦПК України, та заявлених вимог вбачається, що стягувач, як сторона виконавчого провадження, не оспорює право державного виконавця вчиняти дії, направлені на визначення розміру заборгованості за аліментами, але не погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, проведеними державним виконавцем.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 71 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Згідно до п. 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затв. наказом Міністерства Юстиції від 02.04.2012 № 512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця і у нього повинні бути дані щодо сплати аліментів, зазначення загальної суми заборгованості не дозволяє перевірити правильність нарахування заборгованості, оскільки фактично самого розрахунку заборгованості в розрахунку немає. До того ж, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих, у тому числі, із звіту про здійснені відрахування та виплати та квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником.

Відповідно Постанови від 13.01.2021 року у справі № 2-751/2007, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 914/3587/14 зазначає, що оскільки заявник звернулася до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на дії державного виконавця щодо розрахунку аліментів у порядку контролю за виконанням судового рішення, то такий спір може розглядатися у порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця, що передбачений розділом VII ЦПК України.

ВС зазначає, що вимога скарги про зобов`язання державного виконавця провести повторний розрахунок заборгованості боржника по сплаті аліментів є правомірною й підлягає перевірці по суті (постанова від 13.01.2021 року у справі № 2-751/2007, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, який викладений у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 914/3587/14).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначений цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Казанківського районного суду Миколаївської області у справі № 478/1251/17, 06.09.2017 року, був виданий виконавчий лист за № 478/1251/25 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини, який було направлено до Відділу державної виконавчої служби для примусового виконання. Внаслідок примусового виконання було відкрите виконавче провадження № 55393227, яке знаходиться на виконанні у Центральному відділі ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 21.12.2019 року було зобов`язано військову частину НОМЕР_1 , у якій проходить військову службу боржник, здійснювати відрахування із заробітної плати боржника у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат.

Згідно Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.05.2025 року, складеного головним державним виконавцем Центрального відділу ДВС у м. Миколаєві Паралєвою С.С. здійснено розрахунок заборгованості, відповідно до якого станом на 05.05.2025 року заборгованість боржника ОСОБА_3 зі сплати аліментів по виконавчому проваджені № 55393227 - відсутня.

Як вбачається з Відповіді Державної податкової служби України № 246620532 від 25.01.2025 року про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, крім доходів, отриманих у вигляді заробітної плати від військової частини НОМЕР_1 (ознака доходу 185, - доходи у вигляді сум грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцем, боржнику нараховувались (отримував) доходи від інших податкових агентів, зокрема:

- 3 квартал 2023 року, - ТОВ «ВБЕТ Україна», , сума нарахованого доходу 44209,24 грн., сума утриманого податку 7957,62 грн., ознака доходу - 111 (дохід у вигляді виграшу);

- 2 квартал 2024 року, - ТОВ «ВБЕТ Україна», , сума нарахованого доходу 1418,00 грн., сума утриманого податку 225,24, ознака доходу - 111 (дохід у вигляді виграшу);

- 3 квартал 2024 року, - ТОВ «ВБЕТ Україна», , сума нарахованого доходу 2000,00 грн., сума утриманого податку 360,00 грн., ознака доходу - 111 (дохід у вигляді виграшу);

- 3 квартал 2024 року, - ТОВ «ВБЕТ Україна», , сума нарахованого доходу 2000,00 грн., сума утриманого податку 360,00 грн., ознака доходу - 111 (дохід у вигляді виграшу);

Також, військовою частиною НОМЕР_1 в період часу з 4 кварталу 2021 року по 2 квартал 2024 року як податковим агентом на користь боржника нараховувались доходи за ознакою доходу 127, - інші доходи крім сум грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями (вихідна допомога при звільнені; одноразова допомога працівникам які виходять на пенсію; нарахування працівникам за період затримки їм розрахунку при звільнені, нарахування при звільнені працівника надбавок, доплат, премій, індексації, інших заохочувальних/компенсаційних виплат; допомога від роботодавця працівнику на поховання родича, допомога по тимчасовій непрацездатності, лікарняні).

- 4 квартал 2021 року, - Військова частина НОМЕР_1 , сума нарахованого доходу 1524,6 грн., сума утриманого податку 274,43 грн., ознака доходу - 127;

- 4 квартал 2022 року, - Військова частина НОМЕР_1 , сума нарахованого доходу 5700,00 грн., сума утриманого податку 1026,00 грн., ознака доходу - 127;

- 1 квартал 2023 року, - Військова частина НОМЕР_1 , сума нарахованого доходу 5700,00 грн., сума утриманого податку 1026,00 грн., ознака доходу - 127;

- 2 квартал 2023 року, - Військова частина НОМЕР_1 , сума нарахованого доходу 5700,00 грн., сума утриманого податку 1026,00 грн., ознака доходу - 127;

- 3 квартал 2023 року, - Військова частина НОМЕР_1 , сума нарахованого доходу 5700,00 грн., сума утриманого податку 1026,00 грн., ознака доходу - 127;

- 4 квартал 2023 року, - Військова частина НОМЕР_1 , сума нарахованого доходу 6440,00 грн., сума утриманого податку 1126,8 грн., ознака доходу - 127;

- 1 квартал 2024 року, - Військова частина НОМЕР_1 , сума нарахованого доходу 6840,00 грн., сума утриманого податку 1231,2 грн., ознака доходу - 127;

- 2 квартал 2024 року, - Військова частина НОМЕР_1 , сума нарахованого доходу 6840,00 грн., сума утриманого податку 1231,2 грн., ознака доходу - 127;

Оскільки боржник не є пенсіонером та не був звільнений за вказаний період часу, доходи по тимчасовій втраті працездатності (лікарняні) утримуються для нарахування аліментів (п.п. 10 п. 1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного із подружжя).

Як встановлено судом, при складанні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 05.05.2025 року у виконавчому провадженні № 55393227 головним державним виконавцем Паралєво. С.С. не було враховано відповідь ДПС України від 25.01.2025 року, де боржником було отримано дохід за ознакою доходу 111, 127.

Суд вважає, що доводи ОСОБА_1 щодо неправомірних дій державного виконавця по складенню розрахунку заборгованості заслуговують на увагу, оскільки, як встановлено судом, при проведенні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державний виконавець повинен був врахувати доходи у вигляді виграшу та допомоги по тимчасові втраті непрацездатності (лікарняні).

Тому розрахунок заборгованості є незаконним та підлягає скасуванню.

Обираючи спосіб задоволення скарги суд враховує положення частини другої статті 451 ЦПК України, яка передбачає, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт порушення державним виконавцем здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період, а тому порушене право боржника підлягає поновленню шляхом визнати дії старшого державного виконавця неправомірними, скасування Розрахунку заборгованості від 05.05.2025 року, проведений головним державним виконавцем у рамках виконавчого провадження № 55393227 за виконавчим листом № 478/1251/17 та зобов`язання головного державного виконавця Центрального ВДВС у м. Миколаєві Південного МУЮ (м. Одеса) Паралєву С.С. здійснити повторний розрахунок (перерахунок) заборгованості по аліментах з урахуванням вказаних обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 19, 81, 141, 258 - 260, 263 - 265, 447 - 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , Головний державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на дії державного виконавця, - задовольнити.

Скасувати Розрахунок заборгованості від 05.05.2025 року, проведений Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєвою Світланою Сергіївною у рамках виконавчого провадження № 55393227 за виконавчим листом № 478/1251/17 від 06.09.2017 року.

Зобов`язати Головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Паралєву Світлану Сергіївну обчислити розмір заборгованості по аліментах за виконавчим листом № 478/1251/2017 року, виданим 06.09.2017 року Казанківським районним судом Миколаївської області, відповідно до ч. 1 ст. 195 Сімейного кодексу України, виходячі з фактичного заробітку (доходу) за період 4 квартал 2021 року - 3 квартал 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 29 липня 2025 року.

Суддя: Х.В. Іщенко