ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5207/25 Справа № 204/2097/25 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Коляді Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кравцова Вадима Віталійовича на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за договором позики, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в розмірі 10108,78 доларів США, а саме в рахунок відшкодування основної суми боргу 7000 доларів США, в рахунок відшкодування процентів від суми позики 4013,33 доларів США та в рахунок відшкодування 3% річних в розмірі 95,45 доларів США.

Разом з позовною заявою представник позивача Новікова Л.О. подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, за якою просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу та знаходяться на всіх його рахунках у банківських чи інших фінансово-кредитних установах, а також на все його рухоме та нерухоме майно у межах суми позову 10108,78 доларів США, що еквівалентно 421779,39 грн.

Заява обґрунтована тим, що відповідач не вжив жодних дій для погашення заборгованості, не запропонував варіанти розрахунку та ухиляється від комунікації, що свідчить про наявність ризиків утруднення виконання майбутнього рішення суду. Крім того, існує вірогідність відчуження ним майна через фіктивні угоди (дарування, продаж за заниженими цінами) для уникнення виконання рішення. Таким чином, накладення арешту на активи відповідача в межах позовних вимог є необхідним для забезпечення ефективного виконання рішення суду, запобігання фінансовим втратам позивача та захисту його інтересів.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Новікової Л.О. про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково та ухвалено з метою забезпечення позовних вимог ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду у цивільній справі №204/2097/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, накласти арешт на грошові кошти в межах суми 421779,39 грн, які належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , та перебувають на всіх його рахунках у всіх банківських або інших фінансово-кредитних установах України. У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив наявності підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на всіх його рахунках у банківських чи інших фінансово-кредитних установах, в межах суми, про стягнення якої подано позов, оскільки такий захід забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимогами та дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову і, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду скасувати, з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив наявності підстав для накладення арешту на грошові кошти відповідача, що знаходяться на всіх його рахунках у банківських чи інших фінансово-кредитних установах, в межах суми, про стягнення якої подано позов, оскільки такий захід забезпечення позову є обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимогами та дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення у разі задоволення позову і, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З таким висновком суду першої інстанції не можна погодитися. Виходячи з наступного.

Відповідно до ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наведеними в п. 4 постанови №9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду з вказаною заявою ОСОБА_2 просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу та знаходяться на всіх його рахунках у банківських чи інших фінансово-кредитних установах, а також на все його рухоме та нерухоме майно у межах суми позову 10108,78 доларів США, що еквівалентно 421779,39 грн. Заява обґрунтовується тим, що відповідач не вжив жодних дій для погашення заборгованості, не запропонував варіанти розрахунку та ухиляється від комунікації, що свідчить про наявність ризиків утруднення виконання майбутнього рішення суду.

Однак колегія суддів вважає, що обраний вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу є неспівмірним із заявленими позивачем вимогами та таким, що буде обмежувати права власника.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник, звертаючись до суду першої інстанції не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову, саме шляхом накладення арешту. Не надав документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову, саме у такий спосіб, не зазначено якими саме документами підтверджується наявність прав вимоги позивача до відповідача та не досліджено наявність факту зобов`язання відповідача перед позивачем за борговою розпискою, а також не зазначив банківських реквізитів відповідача.

За таких обставин та порушення судом норм процесуального права, оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою, а тому колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу необхідно скасувати та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кравцова Вадима Віталійовича задовольнити.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року скасувати.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката Новікової Ліни Олександрівни про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст судового рішення складено 08 серпня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова