Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2094/25
Провадження №2/552/1459/25
РІШЕННЯ

іменем україни

08.08.2025 Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Хрипунова Т.В.,

учасники справи та їхні представники:

позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго",

представник позивача Сакун Анна Сергіївна,

відповідач ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвокат Зязюн Юлія Анатоліївна,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін справу за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг теплопостачання за період з 01 листопада 2017 року по 01 березня 2025 року в сумі 33287 грн 07 коп., які отримані за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім заборгованості за спожиту теплову енергію позивач також просив суд стягнути з відповідача нарахований індекс інфляції в розмірі 4789 грн 05 коп. та 3 % річних в сумі 1577 грн 21 коп. Всього просив стягнути 33287 грн 07 коп.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25 березня 2025 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив (а.с. 29-31).

У відзиві посилався а те, що йому на праві власності належить лише 1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі спадкування майна після померлого ОСОБА_2 . Ця 1/2 частка квартири йому належить з 24 жовтня 2023 року тобто з моменту набрання чинності рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22 вересня 2023 року у справі №552/3876/23 про визнання права власності в порядку спадкування.

Тому відповідачу могла бути нарахована заборгованість за послуги теплопостачання тільки за період з 24.10.2023 по 01.03.2025, і тільки в розмірі 50% від загальної нарахованої суми за вказаною квартирою, враховуючи, що він є власником 1/2 частини квартири. Всього за цей період йому могло бути нараховано 3549,14 грн.

В цій сумі відповідач позов визнає, в решті позовних вимог в задоволенні позову просив відмовити.

Не погодившись з доводами, викладеними відповідачем у відзиві, позивач надав відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що його позовні вимоги є законними та обґрунтованими (а.с. 40-42).

Відповідач надав заперечення (на відповідь на відзив), у якій послався на безпідставність позовних вимог позивача (ва.с.52-54).

Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали.

В судове засідання представник позивача Сакун А.С. не з`явилась, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. У заяві також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, уповноваживши адвоката Зязюн Ю.А. представляти його інтереси в суді.

Представник відповідача Зязюн Ю.А. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечила. В їх задоволенні просила відмовити. При цьому посилалась на обставини, викладені в заявах відповідача по суті справи.

Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились.

Дослідивши докази у справі, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, рішенням Київського районного суду м.Полтави від 22 вересня 2023 року у справі №552/3876/23 за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі спадкування майна після померлого батька - ОСОБА_2 (а.с.32-33).

Цим же рішенням встановлено, що приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В.А. було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на всю квартиру, посилаючись на те, що вказана квартира має правовий режим спільного майна подружжя, власниками якої є обоє з подружжя, а не один із них.

ІНФОРМАЦІЯ_1 колишня дружина померлого, ОСОБА_3 завірила заяву у нотаріуса нотаріального округу м.Воронеж, Корнюшиної Н.В. про відсутність права власності на майно набуте у період шлюбу померлим, а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

За нормами ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Оскільки частки співвласників на праві спільної сумісної власності є рівними, судом зроблено висновок, що частка померлого в праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . складала 1/2 (а.с. 32-33).

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_1 як співвласник квартири є споживачем послуг з теплопостачання, які надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Між сторонами склались правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а друга зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами.

Взаємовідносини між сторонами врегульовано індивідуальним договором про надання послуг.

Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01 грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі - Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua.

Згідно пункту 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Цьому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі.

Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів, які:

- введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»;

- введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто з 01 травня 2022 року;

- введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТЕ «Полтаватеплоенерго».

Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначаються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Житловим кодексом України та іншими нормативними актами.

Нормою статті 67 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За нормами ст. 68 ЖК України споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як передбачено п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.1 та 5 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

Відповідно до ч.1 та 5 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем гарячої води визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

Тарифи на комунальну послугу з постачання гарячої води, що виробляється за допомогою систем автономного опалення та/або індивідуального теплового пункту, формуються та встановлюються окремо для кожного багатоквартирного будинку з урахуванням собівартості виробництва надання такої послуги, а також рентабельності суб`єкта господарювання, що провадить таку діяльність.

Діючи в правовідносинах належним чином, відповідач мав оплачувати одержані ним послуги згідно затверджених тарифів.

Як встановлено судом, за час належності йому спадкового майна відповідач отримані послуги теплопостачання в повному обсязі не оплатив.

При цьому суд відхиляє доводи відповідача щодо безпідставності вимог позивача про стягнення з нього усієї суми боргу, а не 1/2 частини у зв`язку з перебуванням в його власності лише 1/2 частини квартири.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Тобто всі співвласники квартири та інші споживачі несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 541 Цивільного кодексу України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, хоча його частка у праві власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 складає 1/2, на вимогу Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" ОСОБА_1 має сплатити заборгованість за користування комунальною послугою в повному обсязі, а не в розмірі 1/2 частини заборгованості.

Як передбачено ч. 1 ст. 544 ЦК України, боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

На підставі вказаної норми після сплати заборгованості в повному обсязі ОСОБА_1 матиме право вимагати від другого співвласника відшкодування йому 1/2 частини сплаченого ним боргу.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно, спадщина після нього відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить ОСОБА_1 також 08 лютого 2022 року.

Тому суд відхиляє доводи відповідача про те, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 він є з 24 жовтня 2023 року, тобто з дня набрання законної сили рішенням суду, яким за ним визнано право власності на 1/2 частину зазначеної квартири.

Заборгованість за послуги теплопостачання у споживачів по кв. АДРЕСА_2 за період з лютого 2022 року по лютий 2025 року включно становить 14287 грн 08 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за послуги теплопостачання за період з лютого 2022 року по лютий 2025 року в сумі 14287 грн 08 коп.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово роз`яснював, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за період з 01 листопада 2017 року, коли він ще не був власником квартири та споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, як підстави позову позивач зазначив наявність договірних правовідносин з відповідачем ОСОБА_1 .

Тому, розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за період з листопада 2017 року по січень 2022 року включно.

При цьому позивачем до ОСОБА_1 вимоги про стягнення заборгованості як до правонаступника ОСОБА_2 не заявлялись, вимоги не обґрунтовувались наявністю заборгованості у спадкодавця.

Тому в частині стягнення заборгованості за період по січень 2022 року в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання, що виникло між сторонами, є грошовим. Тому на вимогу позивача відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

В той же час, позивачем суму індексу інфляції та три проценти річних обраховано від значно більшої суми, ніж належить до стягнення з відповідача.

В тому числі такі нарахування здійснені з суми заборгованості, що виникла до отримання відповідачем прав власності на частку у праві власності на квартиру.

Якщо судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачу заборгованість за послуги теплопостачання за період з 08 лютого 2022 року по 01 березня 2025 року в сумі 14287 грн 08 коп. від простроченої суми, то три відсотки річних та інфляційні втрати позивачем обраховані з сум, які у 2024 році перевищували 20000 грн.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано до справи коректні розрахунки інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, яка підлягала сплаті відповідачем, самостійно суд позбавлений можливості здійснити такі розрахунки.

Тому, розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що в задоволенні пожованих вимог про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат слід відмовити.

На підставі викладеного позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов судом задоволено частково (на 43%), з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог необхідно стягнути 1302 грн. 04 коп. на відшкодування понесених ним судових витрат.

Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 15589 грн. 12 коп.

Керуючись ст.ст. 259, 263 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги теплопостачання за період з 08 лютого 2022 року по 01 березня 2025 року в сумі 14287 грн 08 коп. та на відшкодування понесених судових витрат 1302 грн. 04 коп., а всього стягнути 15589 грн. 12 коп. (п`ятнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять гривень дванадцять копійок).

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства "Полтаватеплоенерго", адреса: м.Полтава, вул. Польська, 2а, ,

відповідач ОСОБА_1 , проживаючий: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення виготовлено 12 серпня 2025 року.

Головуючий О.А.Самсонова