справа № 274/3796/25
провадження № 2/0274/1652/25
Рішення

Іменем України

( заочне)

20.08.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., розглянувши в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М., звернулася до суду з позовною заявою, згідно якої просить стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства заборгованість за кредитним договором № 5032709 від 09.08.2021 року в розмірі 72990,00 грн.

Вимоги позову обґрунтовано тим, що 09.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 5032709, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн., зі сплатою 1,25% за кожен день користування.

29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 29-11-102 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 5032709.

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-01/2023, відповідно умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором № 5032709.

Внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, його заборгованість за кредитним договором склала 84490,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 73490,00 грн - заборгованість за відсотками, 1000,00 грн - заборгованість за комісіями.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 72990.00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -61990,00 грн, заборгованість за комісіями - 1000,00 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.06.2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.91).

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви, просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи ( а.с. 5- зворот).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті Бердичівського міськрайонного суду, в судове засідання не з"явився, причину неявки суду не повідомив.

Суд, за письмовою згодою представника позивача, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09.08.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 5032709, який підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором F75211, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 10000,0 грн.

Згідно умов договору, кредит надається строком на 30 днів з 09.08.2021.

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 08.09.2021.

Загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4750.00 грн. в грошовому виразі та 11,215.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 14750.00 гривень.

Комісія за надання кредиту: 1000.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом: 3750.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 10, 48-52).

Додатком №2 до договору про споживчий кредит №5032709 від 09.08.2021 є Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться умови кредитування з урахуванням побажань споживача: Тип кредиту: кредит. Сума кредиту: 10000.00 грн. Строк кредитування: 30 днів. Мета отримання: задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Спосіб надання: переказ на картковий рахунок. Забезпечення не застосовується. Власний платіж споживача: не передбачається (а.с.9).

Згідно довідки ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 ідентифікований товариством. Акцепт договору у формі одноразового ідентифікатора F75211 (а.с.16).

Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується квитанцією № від 09.08.2021, за якою перераховано кошти - 10000,00 грн згідно договору №5032709 (а.с.17).

Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору №5032709 від 09.08.2021 «Графік платежів» заборгованість відповідачем за вказаним договором мала бути сплачена 08.09.2021 в розмірі 14750,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума кредитних коштів, 3750,00 грн проценти, 1000,00 комісія за надання кредиту (а.с.72).

Відповідно до відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №5032709, відповідачу 09.08.2021 надано кредит у розмірі 10000 грн. За період з 09.09.2021 по 07.11.2021 відповідачу щоденно нараховувалися відсотки за ставками, передбаченими пунктами 1.5.2 та 1.6 договору (а.с. 30 - 31).

Умовами договору передбачено право позичальника на неодноразове продовження строку користування кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, а саме два випадки збільшення строку кредитування - за ініціативою позичальника на пільгових умовах на періоди 3, 7 та 15 днів та на період до 60 днів у разі продовження користування позичальником кредитними коштами після завершення строку кредитування.

Для продовження строку кредитування позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Судом встановлено, що відповідачем 09.09.2021, 10.09.2021, 10.09.2021, 11.09.2021 та 08.11.2021 було сплачено проценти за користування кредитом.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що відповідач вчинив усі дії для продовження строку кредитування. Зокрема відсутні докази сплати ним комісії за управління та обслуговування кредиту.

Відповідно до відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №5032709 заборгованість ОСОБА_1 складає 40990,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 29990,00 грн - заборгованість по процентам, 1000 , 00 грн - заборгованість по комісії.

29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу № 29-11-102 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №5032709 (а.с.34-44).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 29-11-102 від 29.11.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №5032709 від 09.08.2021 в розмірі 40990,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 29990,00 грн - заборгованість по процентам, 1000 , 00 грн - заборгованість по комісії (а.с. 45-47).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №5032709 від 09.08.2021 станом на 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало відповідачу заборгованість за відсотками за період з 29.11.2021 по 23.02.2022 в розмірі 43500,00 грн (а.с.32).

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором про споживчий кредит №5032709 (а.с. 54-67).

Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 за ОСОБА_1 станом на час передачі права вимоги рахується заборгованість за договором про споживчий кредит №5032709 від 09.08.2021 у розмірі 84490,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 73490,00 грн - заборгованість за відсотками, 1000,00 грн - заборгованість за комісіями (а.с. 68-70).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» станом на 08.05.2025, внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, його заборгованість за кредитним договором №5032709 від 09.08.2021 становить 84490,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 73490,00 грн - заборгованість за відсотками, 1000,00 грн - заборгованість за комісіями (а.с.33).

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 72990,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 10000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги -61990,00 грн, заборгованість за комісіями - 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмові формі. Якщо сторони домовилися укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовились про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлення в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку передбаченому Цивільним і Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, встановленому статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вищезазначених договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З урахуванням встановленого, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором не виконав, у передбачений в договорах строк тіло кредиту не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням у розмірі 10000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за договором №5032709 від 09.08.2021 становить 10000,00 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за період з 08.09.2021 року по 23.02.2025 року задоволенню не підлягає з огляду на таке.

За положеннями статтей 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язани й повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем кредитного договору ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит в розмірі 10000,00 грн, а останній зобов`язався повернути надану суму кредиту у повному обсязі у визначений договором строк: до 08.09.2021 року.

Таким чином, кредитодавець відповідно до ст.1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування: до 08.09.2021 року. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування.

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, то заявлені ТОВ «Колект Центр», як правонаступником позикодавців, вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом за період з 08.09.2021 року по 23.05.2025 року, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню відсотки у розмірі 3750,00 грн.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, право вимоги за договором перейшло до позивача, суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором: № 5032709 від 09.08.2021 року в розмірі 14750,00 грн., що складається з: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3750,00 грн заборгованість за відсотками, 1000,00 грн - заборгованість за комісією.

Щодо стягнення з позивача судових витрат, а саме судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено, що 02.09.2024 року укладено договір №02-09/2024-7 про надання правової допомоги між ТОВ «Коллект Центр» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (а.с.80 - 81).

У відповідності до витягу з акту №8 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 ФОП ОСОБА_3 надала правові послуги ТОВ «Коллект Центр» на загальну суму 25000 грн. по супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором №5032709, а саме: усне вивчення документів (вартість 4000 грн), письмове вивчення документів (3000 грн), позовна заява (вартість 18000,00 грн).

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із положеннями ч.ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати.

Натомість представництво особи у суді може бути здійснене за вибором особи адвокатом або іншим суб`єктом (абзац другий підпункту 2.2.1 підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини висновку Конституційного Суду України (Велика палата) у справі за конституційним зверненням Верховної Ради України про надання висновку щодо відповідності законопроекту про внесення змін доКонституції України (щодо скасування адвокатської монополії) (реєстр. N 1013) вимогам статей 157 і 158 Конституції України від 31 жовтня 2019 року N 4-в/2019).

Таким чином, витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 ЦПК України.

До таких же висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) (п.63).

З урахуванням викладеного, у задоволенні клопотання ТОВ «Коллект Центр» щодо стягнення з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При подачі позову сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, про що свідчить платіжна інструкція № від 26.05.2025, позов задоволено частково, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 490,00 грн.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89,211,247,258,263-265,274 -275,279,280-282,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 /РНОКПП НОМЕР_1 / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (місце знаходження: вул. Мечнікова, 3, оф. 306, м. Київ, ) заборгованість за договором №5032709 від 09.08.2021 року в розмірі 14750,00 грн., що складається з: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3750,00 грн заборгованість за відсотками; 1000,00 грн - заборгованість за комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в сумі 490,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 20 серпня 2025 року

Суддя : Вдовиченко Т.М.