441/1171/25 2/441/790/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11.08.2025 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яворської Н.І.

за участю секретаря судових засідань Цап І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , що діє в інтересах ОСОБА_3 до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання права власності на частки в житловому будинку, як на майно колгоспного двору,

в с т а н о в и в :

16.06.2025 представник позивачів адвокат Мартин В.І. звернулась в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області, третя особа - ОСОБА_4 про визнання права спільної часткової власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, за кожним, в АДРЕСА_1 , як на майно колгоспного двору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_6 , які до дня смерті проживали і були зареєстровані в АДРЕСА_1 . Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно - житловий будинок, що по АДРЕСА_1 . Крім того, спадкодавець ОСОБА_6 11.03.2003 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці третій особі в справі ОСОБА_4 . Коли третя особа ОСОБА_4 , звернулася до державного нотаріуса Городоцької районної нотаріальної контори Шаравара В.В. із заявою про прийняття спадщини, то листом від 07 травня 2025 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у зв`язку із тим, що житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами в по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 відносився до суспільної групи «колгоспний двір». Згідно погосподарських книг с. Угри станом на 15.04.1991 членами колгоспного двору, які три роки до цієї дати постійно проживали і були зареєстровані в будинку були: ОСОБА_5 голова двору, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 дружина, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 син, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 дочка, вибула 29.10.1990, ОСОБА_9 син, вибув 31.10.1988, ОСОБА_3 син (Позивач 1), ОСОБА_1 внук (Позивач 2). Третя особа ОСОБА_4 , не претендує частку в колгоспному дворі, а також не має претензій на вказаний будинок як на спадкове майно. В інший спосіб, як звернутись до суду, позивачі оформити спадщину не можуть, просила позов задовольнити.

Позивачі в підготовче засідання не з`явились, 11.08.2025 їх представник адвокат Мартин В.І. подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, 07.04.2025 міський голова подав письмові пояснення на позов, за змістом яких позовні вимоги по суиі визнає, просив про розгляд справи за відсутності представника міської ради.

Третя особа ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи за її відсутності, на спадкове майно не претендує, просить позовні вимоги задовольнити.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи та з урахуванням вимог ч.3 ст.200 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 помер їх син ОСОБА_7 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 , серія НОМЕР_3 (а.с.20-22).

Після смерті спадкодавця ОСОБА_5 відкрилась спадщина на майно - житловий будинок, що по АДРЕСА_1 . Крім того, спадкодавець ОСОБА_6 11.03.2003 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своїй дочці третій особі в справі ОСОБА_4 .

Третя особа ОСОБА_4 , звернулася до державного нотаріуса Городоцької районної нотаріальної контори Шаравара В.В. для прийняття спадщини і листом від 07 травня 2025 року їй повідомлено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок не може бути видано, у зв`язку із тим, що житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами в по АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 року відносився до суспільної групи «колгоспний двір».

Згідно погосподарських книг с. Угри станом на 15.04.1991 року членами колгоспного двору, які не втратили частку у майні цього двору були: ОСОБА_5 голова двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 - дружина, померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 - син, помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 дочка, вибула 29.10.1990, ОСОБА_9 син, вибув 31.10.1988, ОСОБА_3 син, позивач 1, ОСОБА_1 внук, позивач 2.

Згідно технічного паспорта від 09 червня 2025 року житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудою в АДРЕСА_1 , побудований у 1978 р. складається з чотирьох кімнат, кухні, коридору, трьох підвалів, загальна площа 119,8 м.кв., житлова 59,6 м.кв. При будинку наявні господарські будівлі вбиральня, літня кухня-сарай, сарай, господарство огороджене.

Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок виданого 10.01.1989 Самбірським МБТІ на підставі рішення Городоцької районної ради №428 від 15.12.1988, житловий будинок по АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого значиться ОСОБА_5 .

Позивачі є членами колгоспного двору, що не втратили право на частку у майні двору.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні.

П. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначає, що

а) спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору;

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч. 4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

На даний час норми вищевказаного Закону не передбачають порядку реєстрації часток за власниками колгоспного двору, тому Позивачі звертаються до суду із зазначеним позовом.

Отже, оскільки житловий будинок в АДРЕСА_1 , має статус «колгоспного двору», позивачі є членами колгоспного двору, що не втратили частку в майні цього двору, отже слід визнати за ними право спільної часткової власності по 1/2 частині вказаного житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами,за кожним, як частки в майні «колгоспного двору».

Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішуючи питання судового збору залишає такий за позивачами.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, через Городоцький районний суд Львівської обл. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Яворська Н.І.