Провадження №: 2/336/3685/2025
УХВАЛА

іменем України

03 вересня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу №336/7121/25 (провадження 2/336/3685/25), за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк», в особі представника Мєшніка Костянтина Ігоровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

29 липня 2025 року до суду від АТ «Універсал Банк», в особі представника Мєшніка К.І. надійшла позовна заява, направлена через відділення укрпошти 23 липня 2025 року, про що міститься відмітка на конверті, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 18 вересня 2023 року у розмірі 23723,07 грн., станом на 04.06.2025 року, та судові витрати.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Петренко Л.В.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання на 03 вересня 2025 року о 08-10 годині, в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву, позивачу право подати до суду відповідь на відзив, і відповідачу право на подання заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

18 серпня 2025 року до початку розгляду справи по суті, до суду від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження по справі, у зв`язку з тим що заборгованість була погашена відповідачем, а отже відсутній предмет спору. Крім того, просить повернути сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяву представника позивача, дійшов до наступного висновку.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 13/51-04, провадження N 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

З огляду на підхід, який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року у справі N 13/51-04, провадження N 12-67гс19, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне відступити від висновку, сформульованого у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів: Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі N 456/647/18, провадження N 61-2018св19; Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 травня 2020 року у справі N 686/20582/19, провадження N 61-1807св20; Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 вересня 2020 року у справі N 750/1658/20, провадження N 61-9658св20, конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Такий висновок висловлено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 вересня 2021 р. N 638/3792/20 (провадження N 61-3438сво21).

З матеріалів справи слідує, що після відкриття провадження у справі, 18 серпня 2025 року до початку розгляду справи по суті, до суду від представника позивача надійшло клопотання про закриття провадження по справі, у зв`язку з тим що заборгованість була погашена відповідачем, а отже відсутній предмет спору. Крім того, просить повернути сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Фактичний зміст поданої представником позивача заяви свідчить про відмову позивача від позову унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Одним із основних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, зокрема стаття 13 ЦПК України зобов`язує суд розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог, а учаснику справи надає право розпоряджатися своїми правами, у тому числі вчиняти чи не вчиняти ті чи інші процесуальні дії, на власний розсуд.

Судом встановлено, що заборгованість відповідачем сплачена після пред`явлення позову до суду та до початку розгляду справи по суті. Отже, сума заборгованості за позовом відповідачем сплачена, а тому предмет спору відсутній.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача та закриття провадження у справі.

За ст. 255 ч. 2 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

При вирішенні питання щодо судового збору суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду висловлену в постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц (провадження № 61-12504св20), де зазначено, що судом першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суду, неправильно застосовано норму частини третьої статті 142 ЦПК України щодо розподілу судових витрат при вирішенні питання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, що стало підставою для скасування оскаржуваних судових рішень у наведеній частині.

Так, закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України не є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Частиною 2 статті 133 ЦПК України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З врахуванням наведеного, враховуючи заяву представника позивача, суд має підстави для закриття провадження у справі, повернення сплаченого судового збору.

Керуючись п. 2 ч.1 ст. 255, 256, 133, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшніка Костянтина Ігоровича про закриття провадження у справі - задовольнити.

Закрити провадження у цивільній справі №336/7121/25 (провадження 2/336/3685/25), за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк», в особі представника Мєшніка Костянтина Ігоровича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернути з державного бюджету Акціонерному товариству «Універсал Банк» (, місцезнаходження: 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19) судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви в розмірі 3028,00 грн. за платіжним дорученням №2 від 11 липня 2025 року.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: