Харківський районний суд Харківської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року

смт Покотилівка Харківської області

Справа №635/9681/23

Провадження №2-п /635/33/2025

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карасави І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Дерелюк К.О.,

представника позивача Листопадськового А.О.,

представника відповідача Халабурдіна С.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені якого діє його представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначає, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 липня 2018 року в сумі 515 337,13 грн. Він до початку повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію України, постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . З початком військових дій, а саме з 24 лютого 2022 року, село Циркуни опинилося під тимчасовою окупацією збройними силами російської федерації. Внаслідок окупації в селі був відсутній будь-який зв`язок (мобільний, інтернет), електропостачання, а також можливість вільного пересування. ОСОБА_1 особисто перебував на окупованій території, не маючи жодної змоги виїхати або зв`язатися із зовнішнім світом. Лише 02 квітня 2022 року йому вдалося евакуюватися з окупованої території до Латвійської Республіки, де він перебуває і дотепер як особа, що отримала тимчасовий захист. Він не отримував і фізично не міг отримати жодних судових повідомлень, повісток, копії позовної заяви, ухвал суду чи самого заочного рішення у справі №635/9681/23. Про розгляд справи та ухвалення Рішення дізнався лише у 2025 році після встановлення (відновлення) за стосунку «Дія». Вважає, що причини його неявки в судове засідання та неподання відзиву на позов є поважними, оскільки вони зумовлені об`єктивними обставинами непереборної сили військовою агресією, окупацією та вимушеним переселенням. Ці обставини унеможливили участь у судовому процесі та реалізацію процесуальних прав, зокрема права на захист. Також, представник позивача просить поновити строк на подання цієї заяви, визнавши причини пропуску поважними, враховуючи зазначені обставини.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 09 червня 2025 року було прийнято до розгляду заяву про перегляд заочного рішення, призначено проведення судового засідання.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав заяву про перегляд заочного рішення та просив її задовольнити.

Представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у судовому засіданні заперечував щодо задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Щодо поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення

Відповіднодо статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідач в обґрунтування заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення посилається на те, що ОСОБА_1 дізнався про існування судового рішення лише 23 травня 2025 року після встановлення додатку «Дія», копію зазначеного рішення не отримував, а також на те, що відповідач не був повідомлений належним чином про день розгляду цивільної справи. У зв`язку з воєнною агресією РФ та виїздом до Латвійської Республіки він не мав можливості подати заяву про перегляд заочного рішення у встановлені терміни.

Одним із процесуальних обов`язків для реалізації права на судовий захист в порядку цивільного судочинства є дотримання процесуальних строків, в тому числі строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Відповідно до вимог частини 4 статті 284 ЦПК України, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

За змістом зазначеної статті, суд поновлює процесуальний строк, якщо визнає поважною причину пропуску даного строку, при цьому поважність причин повинен доводити відповідач.

Відповіднодо вимог частин 1,3 статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Ураховуючи наведені відповідачем обставини та причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд вважає поважними.

Встановлені обставини, застосовані норми права та мотиви суду

Суд, вислухавши думку представника відповідача Халабурдіна С.В. та представника позивача Листопадського А.О., дослідивши матеріали цивільної справи №635/9681/23, вважає заяву про скасування заочного рішення такою, що підлягає залишенню без задоволення у зв`язку з наступним.

Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 12 червня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 12 липня 2018 року в сумі 515 337,13 грн.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, відповідач у судові засідання, призначені на 15 листопада 2023 року, 19 грудня 2023 року, 21 лютого 2024 року, 16 квітня 2024 року та 12 червня 2024 року не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений в установленому ЦПК України порядку, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав, про що в матеріалах справи маються відповідні документи, заяв про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин неявки у судове засідання або про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надходило.

Відповідно до вимог частини 5 та частини 9 статті 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.

Як роз`яснено в пункті 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» №2 від 12.06.2009 року, заочний розгляд судом цивільної справи відповідно до статті 224 ЦПК України допускається у тому разі, коли відповідач або всі відповідачі у справі, якщо їх було кілька, повідомлені належним чином про час і місце судового розгляду, не з`явилися в судове засідання при відсутності в ньому їх представників і від них не надійшло повідомлення про причини неявки чи зазначені ними причини визнані неповажними і проти такого розгляду справи не заперечує позивач та ним не було змінено предмета або підстави позову чи розміру позовних вимог.

Як убачається з матеріалів справи, зареєстрованою адресою місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 , за якою і здійснювався його виклик у судові засідання, що відповідає вимогам частини 7 статті 128 ЦПК України.

Зазначена адреса на сьогоднішній день також вказується самим відповідачем у заяві про перегляд заочного рішення, як адреса місця реєстрації ОСОБА_1 .

Відповідач зазначає, що з початком військових дій, а саме з 24 лютого 2022 року, село Циркуни опинилося під тимчасовою окупацією збройними силами російської федерації. Внаслідок окупації в селі був відсутній будь-який зв`язок(мобільний, інтернет), електропостачання, а також можливість вільного пересування.

Разом з тим, суд зазначає, що судовий розгляд вказаної цивільної справи розпочався у листопаді 2023 року та завершився у червні 2024 року, тобто після деокупації вказаного населеного пункту, а відповідач був повідомлений належним чином, в установленому законом порядку про час і дату усіх судових засідань.

Крім того, згідно статті 212 ЦПК України, учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду.

Відповідно до частини 1 статті 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто, зі змісту зазначеної норми випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливо у випадку встановлення судом двох обставин:

-відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення та не повідомив про причини неявки з поважних причин;

-докази, на які він посилається, мають істотне значення для вирішення справи.

У заяві про перегляд заочного рішення є лише посилання на те, що відповідач перебував на окупованій території та в подальшому вимушений був виїхати за кордон, де й зараз продовжує перебувати та загальне посилання відповідача про намір надати суду докази щодо невірних, необґрунтованих розрахунків, проведених банком та посилання на судову практику у цій категорії справ. Таким чином суд констатує про відсутність посилання відповідача на конкретні докази, які необхідно дослідити під час судового розгляду та які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи наведене, судом не встановлено, що відповідач, будучи належним чином повідомлений не з`явився в судове засідання при розгляді позову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором з поважних причин, а докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Одним із основних аспектів верховенства права, яке гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є принцип юридичної певності, який вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів.

Як наголошує Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Христов проти України» від 19.02.2009 року заява №24465/04, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії").

Юридична (правова) певність передбачає дотримання принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Таким чином, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення, передбачених статтею 232 ЦПК України.

Відповідно до частини 3 статті 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 76, 169, 231, 232 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Халабурдіна Святослава Володимировича про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - задовольнити.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя І.О. КАРАСАВА