БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/72/25
Справа № 356/818/24
РІШЕННЯ (заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.08.2025 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретаря Стрижак В.О.

Позивачки ОСОБА_1 .

Представника позивачки ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Березанської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Березанського міського суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: орган опіки та піклування Березанської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що рішенням Березанського міського суду Київської області від 14.01.2011 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею в м. Березань Броварського району Київської області.

ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина.

Зважаючи на вищевикладене ще 08.12.2011 року відповідач написав заяву котрою засвідчив, що не заперечує проти позбавлення батьківських прав у відношенні свого неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, позивачка просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

02.04.2025 року через канцелярію суду представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Семиряко О.М. подано уточнену позовну заяву, в частині прізвища відповідача - « ОСОБА_3 ».

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Семиряко О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Березанської міської ради Київської області в судове засідання не з"явився, розгляд справи просив проводити без його участі.

За таких обставин, суд прийняв рішення про заочний розгляд за наявними матеріалами відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивачка проти такого порядку не заперечувала, а належним чином повідомлений відповідач в судове засідання повторно не з`явився, не повідомив причини своєї неявки.

Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 12.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 82 (а.с. 5).

Заочним рішенням Березанського міського суду Київської області від 14.01.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 4).

До матеріалів справи долучено копію заяви ОСОБА_3 від 08.12.2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Орджонікідзевського міського нотаріального округу Бойко Л.П., зареєстрованій в реєстрі за № 3574, згідно якої ОСОБА_3 дає згоду на позбавлення його батьківських прав щодо його неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Як вбачається з висновку виконавчого комітету Березанської міської ради Броварського району Київської області від 14.02.2025 року № 44 останній вивчив питання про надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вищезазначене питання розглядалося на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини від 08.01.2025 року (протокол № 01) та від 11.02.2025 року (протокол № 04). Розгляд питання переносився у зв`язку з неявкою на засідання відповідача по справі, який належним чином був запрошений, проте на засідання Комісії так і не з`явився. Зі слів ОСОБА_1 , позивачки по справі та матері неповнолітнього ОСОБА_4 , батько її дитини - ОСОБА_3 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, залишив сім`ю, коли дитині було два місяці, фінансової допомоги не надає, веде аморальний спосіб життя. На засіданні Комісії заслухано думку неповнолітнього ОСОБА_4 , який повідомив, що з батьком не спілкується, бачив його чотири роки тому. Вивчивши матеріали справи, виконавчий комітет (орган опіки та піклування) Березанської міської ради вважає доцільним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46 на звороті).

На запит суду Баришівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21.05.2025 року надано Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 216 (№ витягу 1), згідно якого у графі «Відомості про нареченого» зазначено: прізвище до реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 ; прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_3 ; власне ім`я, по батькові - ОСОБА_3 ; дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 98-100).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як визначено ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, як визначено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

За таких обставин, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

За правилами статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

При цьому, за правилами, встановленими ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як роз`яснено пунктами 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, враховуючи вказані вище положення законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів спростування вимог позивачки відповідачем надано не було та в судовому засіданні не встановлено,

Також суду не надано жодних доказів того, що відповідач намагався побачити дитину чи якимось чином взяти участь у її вихованні та протягом тривалого часу не виявляв жодного інтересу до дитини.

За правилами ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношення до своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , за відсутності будь-яких об`єктивних та доведених перешкод не бачиться та не спілкується з сином, не приймає участі у його вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, про його харчування, лікування та освіту, не надає належної матеріальної допомоги та моральної підтримки, відтак, свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Доказів зворотного суду надано не було та в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, враховуючи наданий суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , який є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, систематичність та тривалий, винний, свідомий характер невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, суд вважає, що вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, в порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211, 20 грн., який був сплачений нею при зверненні до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354-355 ЦПК України, ст. ст. 7, 150, 151, 155 164-166 СК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 29.01.2013 року Орджонікідзевським МС ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт № НОМЕР_4 , виданий 23.05.2023 року органом № 3219, РНОКПП: НОМЕР_5 , судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.08.2025 року.

Суддя Р. М. Лялик