Справа № 211/1633/25
Провадження № 2/211/1296/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 серпня 2025 року

Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Костенко Є.К.,

за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у м. Кривому Розі в залі судового засідання №21 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вони з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.11.2009 року, про що Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї зроблено актовий запис № 2476, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини припинились, причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя, спільне господарство не ведеться. Неможливість оформлення розлучення через органи РАЦС мотивує небажанням відповідача.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

27 березня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Даниленко Тетяни Іванівни про передачу справи за підсудністю в межах справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 11.04.2025 було відмовлено в задоволенні клопотання відповідача.

Відповідачем ОСОБА_1 до суду 07.05.2025 було скеровано відзив на позовну заяву в якому вона зазначила, що доглядає сина відповідача, який є інвалідом підгрупи «А», з вересня 2022 року позивач не повідомивши відповідача перестав приходити додому та виходити на зв`язок. Рішення про розірвання шлюбу вважає передчасним та необгрунтованим. Також просить надати строк для примирення терміном шість місяців, обґрунтовуючи це бажанням зберегти сім`ю.

Ухвалою суду від 13.05.2025 було задоволено заяву відповідача частково, надано строк на примирення терміном на 3 місяці.

04.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя та відшкодування моральної шкоди.

14.08.2025 у судовому засіданні без постановлення окремої письмової ухвали було вирішено відновити провадження у справі.

14.08.2025 на підставі письмової ухвали ОСОБА_1 було відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви.

13.05.2025 позивач надав суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд розглядати справу за його відсутності.

Будучи пристуньою в судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти розірвання шлюбу посилаючи на те, що ОСОБА_2 при поданні позову ввів суд в оману не повідомивши, що залишив проживати разом з нею його дитину ОСОБА_3 від попереднього шлюбу, яка є особою з інвалідністю та потребує постійного стороннього догляду, який надає лише відповідач та її матір. Через це ОСОБА_1 не має можливості працювати, а допомоги від позивача вона не отримує. Крім того, позивач ціленаправлено не зазначив належну адресу відповідача, бо хотів, щоб розірвання шлюбу відбулося без її відома. Також, на теперішній час між сторонами існує невирішене питання щодо майна, набутого у період шлюбу. Відповідач вважає, що аморальними діями по відношенню до долі своєї дитини, яка зараз повністю перебуває на утриманні ОСОБА_1 , позивачем заподіяно останній моральну шкоду, яка також повинна бути стягнута судом. Зазначає, що всі зазначені спірні питання прямо пов`язані з неможливістю розірвання шлюбу до їх вирішення.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

04.11.2009 року сторони уклали шлюб, про що Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї зроблено актовий запис № 2476, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з 2022 року.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяви позивача та відповідача, суд вважає, що причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України.

Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Надаючи оцінку доводам відповідача, суд зазначає, що вони дійсно є вагомими, разом із цим їх вирішення, зокрема, питання щодо поділу спільного майна подружжя чи щодо утримання та місця проживання дитини не залежать від факту перебування осіб у шлюбі та підлягає окремому вирішенню у судовому або позасудовому порядку, тому не можуть бути підставою для примусового збереження шлюбно-сімейних відносин.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, сім`я носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, тому позовна заява підлягає задоволенню.

Разом із цим суд звертає увагу відповідача, що наявні спірні питання повинні вирішуватися нею шляхом звернення до суду в межах цивільного законодавства або до правоохоронних органів з приводу неналежного виконання батьком своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Питання щодо стягненння судового збору з відповідача почивачем не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 105, 110, 112-115 СК України, ст. ст. 4, 10, 12, 19, 141, 197, 198, 200, 206, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 04.11.2009 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2476 - розірвати.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи,якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.08.2025.

Суддя Костенко Є. К