Провадження № 2/727/271/25
05 серпня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Гончар В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача без самостійних вимог щодо предмету спору: Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, -
Короткий зміст позовної заяви та її доводи
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки посилаючись на те, що він є батьком неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Матір`ю неповнолітньої ОСОБА_3 є відповідач ОСОБА_2 .
Він зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 . Його донька ОСОБА_3 також зареєстрована за даною адресою з 29.05.2024 року, однак фактично проживає ще з вересня 2017 року.
В зв`язку з даними рекомендаціями відносно навчання, ОСОБА_3 з 01.09.2016 року зарахована на навчання до Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа №3». ОСОБА_3 навчається у 8 класі даного навчального закладу.
На даний час його донька ОСОБА_3 проживає з дідусем ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5 , оскільки він перебуває на службі в Національній гвардії України. Він постійно знаходиться на зв`язку із директором школи, класним керівником та вихователем, цікавиться навчанням доньки. Він допомагає доньці вчити уроки, спілкується з нею по телефонному зв`язку, донька знаходиться на його повному матеріальному забезпеченні.
З матір`ю дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_6 він перебував у шлюбі з 17.08.2007 року. Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2016 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати з матір`ю, а він повернувся проживати до батьків.
Відповідач ОСОБА_6 18.01.2017 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » і перейшла проживати в с. Костичани Чернівецького (колишнього Новоселицького) району Чернівецької області.
Від даного шлюбу у відповідачки є двоє дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані в с. Костичани Чернівецького району Чернівецької області, однак фактично проживають в квартирі АДРЕСА_2 з батьками відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13.06.2022 року шлюб між ОСОБА_7 та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано.

Зі слів батьків відповідачки, йому відомо, що вона виїхала влітку 2022 року на роботу за кордон.

Його донька ОСОБА_3 почала проживати з ним в будинку його батьків після літніх канікул у вересні 2017 року, приїхавши із с. Костичани Чернівецького району Чернівецької області у супроводі вітчима.

ОСОБА_3 продовжила навчання в Комунальному закладі «Чернівецька спеціальна школа №3». Він вранці відвозив доньку до школи, а ввечері забирав зі школи.

З вересня 2017 року і до даного часу ОСОБА_3 з матір`ю більше не проживала, навіть на канікулах з нею не зустрічалась. Відповідач до доньки не приїжджала, не запрошувала її до себе на канікули, не цікавилась її навчанням, не займалась її вихованням. Жодних коштів на утримання доньки не надавала.

Відповідно до характеристики КЗ «Чернівецька спеціальна школа №3», ОСОБА_3 навчається в даній школі з 01.09.2016 року. У дитини є порушення інтелектуального розвитку легкого ступеня, увага не стійка, пам`ять механічна, обсяг запам`ятовування залежить від складності матеріалу. Увага довільна, але стійка, мовлення достатнє, але з деякими недоліками у звуковимові. Дитина має виразне стійке позитивне ставлення до навчання, потребує постійної стимуляції з боку дорослих. Дівчинка проживає з татом, бабусею та дідусем, знаходиться на повному утриманні батька, який займається навчанням, вихованням дитини, турбується про стан її здоров`я, забезпечує всім необхідним. Мати дитиною не цікавиться та не займається, до школи не навідується.

Згідно з актом Чернівецького міського центру соціальних служб Чернівецької міської ради від 22.02.2024 року, ОСОБА_3 проживає з ним, який турбується про неї та виховує її.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.04.2024 року визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 разом з ним.

З 29.05.2023 року він перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації в період запровадження воєнного стану відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Він отримує заробітну плату, яку витрачає на матеріальне забезпечення доньки.

ОСОБА_3 проживає з його батьками ОСОБА_4 , якому 73 роки, та ОСОБА_5 , якій 69 років, вони часто хворіють і не можуть доглядати за онукою, оскільки її необхідно кожного дня відвозити і забирати зі школи, допомагати їй у навчанні, турбуватися про стан її здоров`я. ОСОБА_3 стала тривожною, потребує його постійної присутності. Його донька хвилюється, що може залишитися сама, якщо щось трапиться із дідусем та бабусею. Він намагається у вільний час спілкуватися з донькою по телефону, по відеозв`язку допомагає їй вчити уроки, навчає її як поводитися в школі, на вулиці.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.09.2024 року встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що він самостійно виховує та утримує малолітню доньку ОСОБА_3 з 01.09.2017 року.

Відповідач ОСОБА_2 не спілкується з донькою, самоусунулась від виховання та утримання доньки, не цікавиться її життям та станом здоров`я.

А тому просив позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Рух справи в суді

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 лютого 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 квітня 2025 року витребувано докази з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу в загальному позовному провадженні до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги та не заперечували щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Чернівецької міської ради в особі Служби у справах дітей Чернівецької міської ради в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій підтримала висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення відповідача батьківських прав, просила ухвалити рішення, яке відповідатиме законним інтересам дитини.

Згідно з ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що відповідачка ОСОБА_2 віддала йому доньку ОСОБА_3 у вересні 2017 року і з того часу донька проживає з ним в будинку АДРЕСА_1 . Відповідачка з вересня 2017 року жодного разу не цікавилась донькою. Він ніколи не забороняв відповідачці зустрічатися з донькою. Він всім забезпечує доньку. Одного разу відповідачка сказала доньці, що вона не її мама.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона працює вихователем групи продовженого дня в Комунальному закладі «Чернівецька спеціальна школа №3». Вона є вихователем ОСОБА_3 протягом останніх чотирьох років. Відповідачку ОСОБА_2 бачила 2-3 рази, коли дитина ОСОБА_15 навчалась в 5-ому класі. Дитину виховують батько, дідусь та бабуся. Коли дитина навчалась в 5-ому класі, відповідачка прийшла в школу, ми покликали дитину, однак дитина не впізнала свою маму. Вона давала відповідачці свій номер мобільного телефону, однак ОСОБА_2 жодного разу не телефонувала, щоб дізнатись щось про доньку. ОСОБА_3 свою маму не пам`ятає. Відповідачка не намагалась налагодити відносини з дитиною.

Допитана в судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_3 пояснила, що вона проживає з батьком, бабусею та дідусем. Свою маму вона бачила дуже давно, вона не приходить до неї, не телефонує їй, не цікавиться її життям та навчанням.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по АДРЕСА_3 та є сусідкою сім`ї ОСОБА_8 . Її будинок знаходиться за 50 метрів від сім`ї ОСОБА_8 . Дитина ОСОБА_3 почала проживати з батьком приблизно з першого класу, мати дитини з ними не проживала. Відповідачка залишила дитину позивачу і кудись поїхала. Відповідачка дитиною не цікавилась. Не було таких випадків, щоб відповідачку не пускали до дитини.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він є батьком позивача та дідусем дитини ОСОБА_3 . Він проживає в будинку АДРЕСА_1 разом з сином, дружиною та онукою. Відповідачка привела дитину в 6 років і з того часу вони її виховують. Відповідачка на той час була вдруге одружена та в неї від іншого шлюбу є двоє дітей. ОСОБА_2 з вересня 2017 року до них не приходила. Вони не забороняють їй бачитись з донькою. Онукою займаються його син, він та його дружина.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є матір`ю відповідачки ОСОБА_2 . Її донька перебуває за кордоном третій рік. Онука ОСОБА_3 проживає з батьком. Відповідачка проживала з іншим чоловіком та двома дітьми. ОСОБА_2 не цікавиться своєю донькою. Відповідачці ніхто не забороняв бачитись з дитиною. Коли її донька виїхала за кордон, то залишила їй двох своїх дітей, ними вона цікавиться.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, покази свідків, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 17.08.2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 21.12.2016 року було розірвано (а.с.12).

Під час шлюбу в сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).

Згідно з копією акту Комунального підприємства «Містосервіс» про підтвердження проживання без реєстрації №637 від 17.08.2023 року (а.с.13), ОСОБА_3 фактично проживає в будинку АДРЕСА_1 з вересня 2017 року без реєстрації.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому будинку осіб №654175 від 06.11.2024 року (а.с.14), в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_1 , його батько ОСОБА_4 , його мати ОСОБА_5 та його неповнолітня донька ОСОБА_3 (з 29.05.2024 року).

Як вбачається з Витягу з протоколу засідання психоло-медико-педагогічної консультації №641/11656 від 09.06.2016 року, наданого Чернівецькою обласною психолого-медико-педагогічною консультацією Чернівецької облдержадміністрації Департаменту освіти і науки (а.с.17), у ОСОБА_3 наявне порушення розумового розвитку у формі легкої розумової відсталості. Контакт встановлює поступово. Інтерес до співпраці нестійкий, невиразний. Рівень знань про оточуючий світ низький. Навички самообслуговування сформовані. Спілкується простою спотвореною фразою. Порушена структура слова. Словниковий запас обмежений. Взаємодія з дорослими продуктивна. Потребує постійної допомоги з боку дорослого. Поведінка адекватна, керована. Темп роботи повільний, нерівномірний. У дитини наявні неврологічні порушення. Рекомендовано навчання за програмою для дітей з вадами розумового розвитку.

Відповідно до характеристики на ученицю ОСОБА_3 , надану Комунальним закладом «Чернівецька спеціальна школа №3» від 04.11.2024 року (а.с.16), ОСОБА_3 навчається в Комунальному закладі «Чернівецька спеціальна школа №3» з 01 вересня 2016 року, до вступу в школу відвідувала ДНЗ №52. Фізичний стан дитини відповідає віку. Координація рухів без порушення. У дитини порушення інтелектуального розвитку легкого ступеня. Увага не стійка, пам`ять механічна, обсяг запам`ятовування залежить від складності матеріалу. Мовлення учениці достатнє, з деякими недоліками у звуковимові. Увага довільна, але не стійка. Уміє працювати колективно. Знає та дотримується правил культури поведінки та мовлення. Дитина самостійно виконує гігієнічні процедури, охайна, добре орієнтується в шкільних приміщеннях. ОСОБА_3 добра, вихована, життєрадісна дівчинка. Виявляє інтерес до трудової діяльності та отримує задоволення від правильно виконаного завдання. Приймає активну участь у шкільних та класних заходах, дуже артистична. Відвідує музичний гурток. Дитина має виразне стійке позитивне ставлення до навчання, потребує постійної стимуляції зі сторони дорослих.

Згідно з довідкою Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа №3» №251 від 04.11.2024 року (а.с.15), ОСОБА_3 навчається у 8 класі. На даний час батько ОСОБА_1 перебуває на службі в Національній гвардії України. Дівчинка проживає з бабусею та дідусем, знаходиться на повному утриманні батька. Батько постійно цікавиться навчанням та здоров`ям дитини, забезпечує всім необхідним. Дитина доглянута, охайно вдягнута. Батько дитини завжди бере участь у житті класної родини. Мати дівчинки впродовж довготривалого часу в школі не з`являлась, не підтримує зв`язок з класним керівником та вихователем. Дитиною не цікавиться та не займається, байдуже ставиться до своїх материнських обов`язків.

Як вбачається з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 01.06.2023 року (а.с.18) та довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 30.08.2023 року (а.с.19), у ОСОБА_3 наявний дитячий ідіопатичний сколіоз поперикового-грудного відділу хребта, розбіжна косоокість.

Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи Чернівецького міського центру соціальних служб Чернівецької міської ради від 22.02.2024 року (а.с.20-22), сім`я ОСОБА_8 проживає у власному трикімнатному будинку з частковими зручностями. У дитини ОСОБА_3 наявне окреме ліжко, місце для навчання, відпочинку та проведення дозвілля у власній кімнаті.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22.04.2024 року (а.с.24-26), визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком ОСОБА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.09.2024 року (а.с.27-29), встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітню доньку ОСОБА_3 з 01.09.2017 року.

Згідно з довідкою Військової частини № НОМЕР_1 від 12.09.2023 року (а.с.30), ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації в період запровадження воєнного стану відповідно до Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 29.05.2023 року по теперішній час.

Відповідно до виписки по рахунку з АК КБ «Приватбанк» (а.с.31-32), позивач ОСОБА_1 отримує заробітну плату.

Відповідач ОСОБА_6 18.01.2017 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 , змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » і перейшла проживати в с. Костичани Чернівецького (колишнього Новоселицького) району Чернівецької області.

Від даного шлюбу у відповідачки є двоє дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані в с. Костичани Чернівецького району Чернівецької області, однак фактично проживають в квартирі АДРЕСА_2 з батьками відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , що підтвердила свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 13.06.2022 року шлюб між ОСОБА_7 та відповідачкою ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до відповіді з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 15.04.2025 року (а.с.54), відповідачка ОСОБА_2 виїхала з території України 09.10.2022 року, періодично в`їжджала на територію України і виїжджала назад, останній раз відповідачка виїхала з території України 08.05.2024 року.

Згідно з абзацом другим п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року №2402-ІІІ передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з п.1 та п.2 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Згідно з ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав, передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Зазначеною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись до суду із позовом, позивач ОСОБА_1 як на підставу позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 посилався на те, що вона ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання доньки, зокрема вона не бере участі у вихованні та догляді за донькою. Дитина ОСОБА_3 перебуває на утриманні та забезпеченні батька.

Отже, правовою підставою для позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав позивач визначив пункт 2 частини першої статті 164 СК України.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц, Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №180/1954/19, від 13 листопада 2020 року у справі №760/6835/18, від 09 листопада 2020 року у справі №753/9433/17, від 02 листопада 2020 року у справі №552/2947/19, від 24 квітня 2019 року у справі №300/908/17, від 12 вересня 2023 року у справі №213/2822/21.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків (постанова Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19).

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.

Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Думка дитини може бути висловлена у письмових доказах (висновках органів опіки та піклування, спеціалістів тощо); електронних доказах (відео-, аудіоматеріалах); висновках психологічної експертизи; показаннях самої дитини, присутньої в залі судового засідання або з використанням режиму відеоконференції.

Суд враховує висловлену дитиною думку системно, з`ясовуючи належно фактичні обставини справи, досліджуючи та надаючи належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, що в результаті сприятиме правильному вирішенню питання. Тільки так будуть забезпечені найкращі інтереси дитини, а не інтереси та бажання батьків, які вони не можуть чи не бажають вирішувати в позасудовий спосіб (постанова Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №404/3499/17).

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №366/2047/18 зазначено, що суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

Як встановлено судом в судовому засіданні, донька сторін ОСОБА_3 з вересня 2017 року проживає з батьком ОСОБА_1 , більше семи років відповідачка ОСОБА_2 не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її навчанням, взагалі не спілкується з донькою, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини.

Крім того, суд з`ясував думку дитини ОСОБА_3 , яка пояснила, що свою маму вона бачила дуже давно, вона не приходила до неї, не телефонує їй, не цікавиться її життям та навчанням.

Також, матеріали справи не містять доказів, що відповідач зверталась за допомогою до органів опіки та піклування чи судів для організації доступу та контакту з дитиною. Вказане свідчить, що відповідачу не створювались перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 .

Згідно з висновком органу опіки та піклування Виконавчого комітету Чернівецької міської ради №315/15 від 24.06.2025 року (а.с.64-66), вирішено за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_17 по відношенню до ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що факти свідомого, винного ухилення від виконання батьківських обов`язків впродовж тривалого часу не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не бере до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки він є недостатньо обґрунтованим. До такого висновку орган опіки та піклування дійшов тільки через недостатність доказів, що не позбавляло його можливості отримати і дослідити додаткові докази, щоб висновок був беззаперечним. Крім того, орган опіки та піклування не врахував пояснення матері відповідача, вихователя Комунального закладу «Чернівецька спеціальна школа №3», рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03.09.2024 року, яким встановлено факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітню доньку ОСОБА_3 з 01.09.2017 року.

Отже, враховуючи обставини справи та думку дитини, пояснення сторін, суд вважає, що висновок органу опіки та піклування є таким, що не відповідає інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (рішення від 16 липня 2015 року, заява № 10383/09) ЄСПЛ зазначив, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Відповідно до висновків ЄСПЛ у справах про права дітей та забезпечення їхніх найкращих інтересів, взаємна потреба батьків і дітей у сімейному контакті один з одним є чи не найважливішою складовою поняття «сімейне життя», і заходи, що перешкоджають задоволенню таких потреб, є втручанням у відповідне право, захищене статтею 8 Конвенції. Тому такі заходи мають обов`язково відповідати нагальній соціальній потребі, що переслідується, та не порушувати справедливий баланс, який повинен бути досягнутий між відповідними конкуруючими інтересами, з пріоритетом забезпечення найкращих інтересів дитини (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2017 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії», заява № 37283/13, від 18 червня 2019 року у справі «Хаддад проти Іспанії», заява №16572/17).

На думку суду, відповідач ОСОБА_2 могла і повинна була усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з донькою, враховуючи її вік станом на 2017 рік, коли їх контакт з матір`ю припинився, може призвести до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від неї.

Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 не суперечить інтересам дитини, оскільки відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не спілкується з донькою, не підтримує ніяких зв`язків з донькою, не цікавиться її вихованням та навчанням, не надає майнової допомоги на її утримання.

Висновки за результатами судового розгляду

Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.

За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , задовольнивши позовні вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.11, 12, 14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7, 19, 150, 155, 164, 165, 166 СК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 280-289 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 08 серпня 2025 року.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: