Справа № 456/1391/25
Провадження № 2-др/456/26/25
01 вересня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого - судді Бучківської В. Л. ,
при секретарі Коцур А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Антоніва Назара Степановича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник №1» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,
19 серпня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Антоніва Н.С. про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, в якій представник позивача просить стягнути з ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 80 000,00 грн. Заяву позивач мотивує тим, що рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.08.2025 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Позивачу була надана професійна правнича допомога адвокатським об`єднанням «Нюанс» на підставі договору про надання правової допомоги №25.041.29 від 10.02.2025. Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору; попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. У своєму позові позивач заявляла, що у зв`язку із розглядом справи очікує понести судові витрати у розмірі 36 250,00 грн. та подала відповідний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. На підтвердження надання професійної правничої допомоги між сторонами було підписано відповідний акт здавання - приймання правової допомоги № 25.041.29-1 від 15.08.2025, згідно якого загальна вартість наданої правничої допомоги становить 80 000,00 грн. Окрім цього зазначив, що п.3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України передбачає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо. Відповідач подавав безпідставні заперечення, відзив та докази, які не спростовували доводів позивача, але лише сприяли ускладненню та затягуванню розгляду справи. Позовні вимоги стосуються захисту трудових прав позивача, яка була працівником відповідача. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, трудові спори є сферою правовідносин, у яких працівник є слабшою стороною через підлеглість, економічну залежність та обмежені можливості доступу до правосуддя. Позивач намагалася вирішити спір із відповідачем добровільно у досудовому порядку, однак відповідач ухилявся навіть від отримання поштової кореспонденції (відповідні докази містяться в матеріалах справи). В подальшому, під час розгляду справи судом відповідач своєю поведінкою навмисно заперечував обставини, які були надуманими та не підтвердженими належними та допустимими доказами. За даних обставин позивач вважає, що в сукупності дії відповідача свідчать про зловживання процесуальними правами передбачені п. 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Відтак, керуючись п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України він просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у повному обсязі.
28 серпня 2025 року до суду надійшло заперечення представника ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» адвоката Пилипів О.В. на заяву представника позивача адвоката Антоніва Н.С. про розподіл судових витрат, в якому представник відповідача зазначила, що заявлений розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію реальності адвокатських послуг та критерію розумності їхнього розміру. Зокрема, у позовній заяві позивач зазначав, що у зв`язку із розглядом справи очікує понести судові витрати у розмірі 36 250,00 грн. та подав відповідний попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат. При цьому, вид правової допомоги «зустріч, консультація, узгодження правової позиції» складає 2 год. на суму 5000,00 гривень, що є явно необгрунтованим. Трудові спори відносяться до справ незначної складності, судова практика щодо спорів про визнання наказу про звільнення незаконним та поновлення на роботі сталою та не потребує багато часу для її опрацювання, зокрема для адвоката зі стажем 7 років. Підготовка та оформлення позовної заяви (8 сторінок) у даній категорії справ (трудові спори) для кваліфікованого фахівця вимагає значно менше часу ніж 7 годин. Заявлена сума в 17 500,00 гривень є завищеною і не відповідає складності справи. Адвокатські запити є ідентичними, відтак оплата за кожен з них є безпідставною. За супровід розгляду справи, в тому числі представництво в судових засідання подання доказів, пояснень, заперечень, заяв, клопотань зазначено 10 000,00 грн. Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо. Таким чином, стягнення повної вартості послуг, визначених в акті здавання-приймання правової допомоги № 25.041.29-1 від 15.08.2025, згідно якого загальна вартість наданої правничої допомоги становить 80 000,00 грн., не узгоджується з критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, співмірності зі складністю справи. З огляду на вищевикладене просить зменшити заявлений розмір витрат на правничу допомогу.
Суд, вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, приходить до переконливого висновку, що заява підлягає до задоволення частково, з наступних підстав.
Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним та скасовано наказ ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» №2 від 06 лютого 2025 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на роботі директором ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» із внесенням відповідного запису до трудової книжки; стягнуто з ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 111 245 /сто одинадцять тисяч двіста сорок п`ять/ грн. 40 коп., без урахування утримання податків та інших обов`язкових платежів; стягнуто з ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» на користь держави судовий збір в розмірі 3 633 /три тисячі шістсот тридцять три/ грн. 60 коп.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Відповідно до частини першої статті 58 Цивільного процесуального кодексу України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно з ч. 1 f/link1/an_146/ed_2017_01_05/pravo1/T125076.html?pravo=1#146" title="Про адвокатуру та адвокатську діяльність; нормативно-правовий акт № 5076-VI від 05.07.2012">ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.
Повноваження адвоката як представника підтверджується довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». (ч. 4 с. 62 Цивільного процесуального кодексу України).
Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката (ч. 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.
Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.
Відповідно до п. 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.
Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.
Ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01.01.2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро /адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро /адвокатського об`єднання, яке видає ордер; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі «Адвокат»); підпис адвоката, який правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі «Адвокат»); підпис керівника адвокатського бюро адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро /адвокатського об`єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро/ адвокатським об`єднанням.
Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
В справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Велика Палата вказала, що із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Колегія суддів зазначила, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Велика Палата роз`яснила, що адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту.
Оглядом матеріалів справи встановлено, що 10 лютого 2025 року між адвокатським об`єднанням «Нюанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №25.041.29, ордер серії ВС №1351962 від 05.03.2025, що підтверджує повноваження адвоката Антоніва Н.С. на представництво інтересів ОСОБА_1 під час розгляду справи №456/3266/24.
Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, в детальному описі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом для надання правової допомоги вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги на суму 36 250,00 грн.
Згідно з актом здавання-приймання правової допомоги від 15.08.2025 за договором про надання правової допомоги №25.041.29 від 10.02.2025, адвокатом Антонів Н.С. надано позивачу наступні послуги: зустріч, консультація, узгодження правової позиції за 2 год. 5 000,00 грн.; подання в інтересах позивача адвокатських запитів за 3 запити 3 750,00 грн.; підготовка та оформлення для подання до суду позовної заяви за 7 год. 17 500,00 грн.; підготовка та подання до суду заяви про виклик свідків і клопотання про витребування доказів за 1 год. 2 500,00 грн.; представництво в судових засіданнях 07.04.2025, 28.04.2025, 14.05.2025, 03.06.2025, 07.08.2025, 14.08.2025 по 5 000,00 за засідання 30 000,00 грн.; підготовка та подання до суду заяви про виклик свідків за 1 год. 2 500,00 грн.; підготовка та подання до суду відзиву за 6 год. 15 000,00 грн.; подання в інтересах позивача адвокатського запиту за 3 запити 1 250,00 грн.; підготовка та подання до суду заяви про уточнення позовних вимог за 1 год. - 2 500,00 грн., а всього 80 000,00 грн.
Оглядом матеріалів справи встановлено, що адвокатом Антонів Н.С. підготовлено позовну заяву до суду, подавалися в інтересах позивача адвокатські запити від 13.02.2025 №№25-1, 25-2, 23-3, підготовлено та подано до суду клопотання про витребування доказів від 07.04.2025 та клопотання про виклик свідків від 07.04.2025, відповідь на відзив, заяви про уточнення позовних вимог від 03.06.2025, 07.08.2054, 14.08.2025, клопотання про долучення доказів; взято участь в судових засіданнях 07.04.2025, 28.04.2025, 14.05.2025, 03.06.2025, 07.08.2025, 14.08.2025.
Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з правовою позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 12 лютого 2020 року у справі за № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 ч. 2 ст.137 ЦПК України).
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч. 4ст.137 ЦПК Українивизначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5ст. 137 ЦПК України).
Зі змісту вказаних норм вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, оскільки зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).
У ч. 6 ст. 137 ЦПК України вказано, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, суд зауважує, що при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі, витраченого часу, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги позивачці у цивільній справі №465/1391/25.
Суд вважає, що підлягають стягненню наступні витрати: зустріч, консультація, узгодження правової позиції 2 000,00 грн.; подання в інтересах позивача адвокатських запитів за 3 запити 1 500,00 грн.; підготовка та оформлення для подання до суду позовної заяви 5 000,00 грн.; підготовка та подання до суду заяви про виклик свідків і клопотання про витребування доказів 1 000,00 грн.; представництво в судових засіданнях 07.04.2025, 28.04.2025, 14.05.2025, 03.06.2025, 07.08.2025, 14.08.2025 12 000,00 грн.; підготовка та подання до суду заяви про виклик свідків 1 000,00 грн.; підготовка та подання до суду відповіді на відзив 8 000,00 грн.; подання в інтересах позивача адвокатського запиту за 3 запити 1 250,00 грн.; підготовка та подання до суду заяви про уточнення позовних вимог за 1 год. 2 100,00 грн., а всього 33 850,00 грн.
На підставі викладеного, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати щодо витрат позивача на правничу допомогу та стягнути з ДП «Комунальник Плюс» ТОВ «Комунальник 1» на користь ОСОБА_1 33 850,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 141, 258-265, 270 ЦПК України, суд,
Заяву заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Антоніва Назара Степановича про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Комунальник Плюс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комунальник №1» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволити частково.
Додаткове рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного додаткового рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Копію рішення надіслати сторонам.
Головуючий суддя В.Л.Бучківська