Справа № 766/1099/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.,

за участі секретаря Сивкович О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2025 року представник позивача адвокат Токаленко В.М. звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів, просить змінити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 визначивши його у частці від доходу в розмірі 1/6 частин усіх видів доходу позивача щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.10.2020 року Херсонським міським судом Херсонської області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня. На даний час позивач одружився у 2019 році, а у 2023 році у нього народився ще один син ОСОБА_2 . Крім того, позивач є військовослужбовцем, розмір забезпечення якого є мінливим. В зв`язку з чим він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.01.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі з повідомленням сторін. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.04.2025 року закрито підготовче судове засідання, призначено справу до судового розгляду по суті.

06.03.2025 року на адресу суду від представника відповідача адвоката Косєй К.В. надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач вважає заявлені вимоги безпідставними та такими, що суперечать інтересам дитини, оскільки позивач не надав жодних офіційних документів, які б підтверджували зменшення його доходів та погіршення матеріального стану. Крім того, зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народились в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів.

07.04.2025 року від представника позивача надійшли письмові пояснення по справі у яких зазначено, що ОСОБА_2 на підтвердження своєї позиції по справі не надала будь-яких доказів її фінансового становища, навіть не зазначила, чи працевлаштована вона, який її розмір заробітної плати. Також не надано доказів витрат понесених нею витрат на дитину.

14.04.2025 року від представника відповідача надійшли письмові заперечення у яких зазначено, що інтереси малолітнього ОСОБА_3 вимагають збереження поточного розміру аліментів для забезпечення його належного утримання та розвитку.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Просила позовні вимоги задовольнити.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява представника відповідача про розгляд справи без її участі, у задоволенні позовних вимог просила відмовити.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши подані позивачем письмові документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що судовим наказом Херсонського міського суду Херсонської області № 766/13448/20 від 05.10.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частин усіх видів заробітку платника аліментів, але не не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 02.09.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

03.12.2019 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 03.12.2019 Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 455. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_5 ».

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_6 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис № 91 зроблений 07.06.2023 року Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьками дитини зазначено: ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Згідно довідки про отримані доходи від 31.12.2024 року ОСОБА_1 за 2024 рік зараховано на картковий рахунок 334 716,75 грн.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статі 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 при розгляді справи № 143цс13.

Як роз`яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до статей 183, 184 Сімейного кодексу України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, згідно з частиною 2 статті 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Підставою звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів є те, що у позивача на утриманні на даний час перебуває ще одна дитина, дружина та те, що позивач є військовослужбовцем, має мінливий дохід.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №565/1069/21 (провадження № 61-3636св22) зроблено висновок про те, що "…розмір аліментів, що стягуються за рішенням Кузнецовсього міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину від іншого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам. Апеляційний суд, встановивши обов`язок ОСОБА_1 надавати матеріальну допомогу дітям, належним чином не вмотивував свій висновок про визначення розміру аліментів саме у розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу), не провівши належну оцінку матеріального стану останнього, а також інтересів дитини - ОСОБА_3".

Аналіз ст.192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 08.06.2022 року у справі №565/1069/21 (провадження № 61-3636св22).

Верховний Суд у складі Першої судової Палати Касаційного цивільного суду у постанові №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року відмовив ОСОБА_1 у зменшенні розміру аліментів, які стягуються з нього, на підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 квітня 2016 року на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому Верховний Суд зазначив таке: "…зміна сімейного стану позивача, а саме народження ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини ОСОБА_4 , не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Таким чином, суди у порушення зазначених вище вимог закону не врахували те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судами було встановлено збільшення доходів останнього. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою".

Суд враховує те, що розмір аліментів, що стягуються з позивача у цій справі на утримання дітей, не перевищує розмір відрахувань, встановлених статтею 70 Закону України "Про виконавче провадження".

Також суд вважає, що стороною позивача належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з укладенням шлюбу з іншою особою та народженням від вказаного шлюбу ще однієї дитини.

Крім того, слід враховувати, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Суд також враховує те, що позивач має стабільний дохід, а розмір аліментів, що стягуються відповідно до судового наказу Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2020 року у справі №766/13448/20 відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дружину та дитину від іншого шлюбу сина ОСОБА_2 , без підтвердження погіршення його (позивача) матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення інших дітей позивача ОСОБА_3 , та суперечитиме його інтересам.

Приймаючи до уваги, що стороною позивача не доведено підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Херсонського міського суду Херсонської області від 05.10.2020 року у справі №766/13448/20, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 77, 81, 82, 128, 131, 141, 247, 265, 273, 280-281, 354 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 188, 192 Сімейного Кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 09.07.2025 року

СуддяЯ. В. Шестакова