С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/3497/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

13 серпня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора.

ІІ. Описова частина

31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

У позовній заяві Позивачка зазначила, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку загальною площею 55,3 кв.м, житловою площею 31,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 . Померлою було складено заповіт від 25 грудня 2000 року, яким вона заповідала все своє майно Позивачці (на той час ОСОБА_1 , яка згодом змінила прізвище на ОСОБА_1 ). Позивачка звернулася до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою нотаріуса від 19 жовтня 2023 року №541302/31 їй було відмовлено у видачі свідоцтва через відсутність факту належності майна спадкодавцю, відсутність документа про право власності та державної реєстрації. Позивачка посилається на технічний паспорт, будинкову книгу, архітектурно-технічний паспорт, рішення суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини від 07 вересня 2023 року (справа №760/17576/18), а також на відсутність реєстрації права власності в реєстрі. Позивачка стверджує, що право власності на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, оскільки оформлення у нотаріуса неможливе через відсутність правовстановлюючих документів спадкодавця.

Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 55,3 кв.м, житловою площею 31,5 кв.м з відповідними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

13 березня 2024 року до суду надійшов відзив Київської міської ради на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву Київська міська рада зазначила, що позовні вимоги слід розглядати відповідно до норм чинного законодавства. Відповідач посилається на ст. 392 ЦК України щодо позову про визнання права власності, ст. ст. 1218, 1220, 1222, 1223 ЦК України щодо складу спадщини та спадкоємців за заповітом, а також на постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва через відсутність доказів належності майна спадкодавцю. Відповідач просить суд ухвалити рішення на підставі доказів у справі та розглядати справу за відсутності його представника.

Позивачка, її представник та представник Відповідача у судове засідання 21 січня 2025 року не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Згідно з ч. 4 ст 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Частиною 5 вказаної статті визначено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи, що датою складання повного рішення є 13 серпня 2025 року, саме ця дата зазначається датою рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08 травня 2004 року. За життя спадкодавець склала заповіт від 25 грудня 2000 року, посвідчений державним нотаріусом Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори Матвієнко Т.В. (серія АВО №514298), яким заповідала все своє майно ОСОБА_1 (яка згодом змінила прізвище на ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 31 січня 2003 року). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2023 року (справа №760/17576/18) визначено додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю 2 місяці.

Позивачка звернулася до державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Черноморченко О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою від 19 жовтня 2023 року №541302/31 їй було відмовлено через відсутність факту належності житлового будинку спадкодавцю, відсутність документа про право власності та державної реєстрації, що підтверджується інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації від 16 жовтня 2023 року (ПБ-2023 №1192) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 жовтня 2023 року (номер 350970981).

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим, відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що застосовується за умови неможливості оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку через об`єктивні причини.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У цій справі Позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 55,3 кв.м, житловою площею 31,5 кв.м з господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 .

Однак у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про перебування у власності ОСОБА_2 будинку саме за адресою АДРЕСА_1 . Зокрема, у технічному паспорті на житловий будинок, наданому Позивачкою, зазначена адреса: АДРЕСА_2 , при цьому будинок складається з двох квартир: квартири АДРЕСА_3 загальною площею 55,3 кв.м та квартири АДРЕСА_4 загальною площею 88,7 кв.м. Аналогічно, в архітектурно-технічному паспорті об`єкта архітектури 7/4, копія якого додана до позову, йдеться про будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а не 19-А).

Крім того, у дозволі на введення в експлуатацію закінченого будівництвом приватного житлового будинку (а.с. 28) зазначено про введення в експлуатацію об`єкта, який складається з 2/3 частин житлового будинку загальною площею 55,3 кв.м та сараю літ. Г, при цьому співвласниками даного об`єкту вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , що свідчить про ймовірне перебування групи приміщень (квартири АДРЕСА_3 ) у спільній власності цих осіб.

У справі відсутні відомості про реєстрацію права власності на будинок АДРЕСА_5 (або 19-А) за будь-якою особою, проте Позивачкою не вжито жодних дій з метою залучення в якості Відповідача принаймні ОСОБА_5 (або її правонаступника) для вирішення питання про визначення часток у власності на будинок та, відповідно, обсягу спадкових прав Позивачки. Відсутність таких дій унеможливлює встановлення предмета спадкування та призводить до висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Таким чином, Позивачкою не доведено факт належності спадкодавцю саме того майна, на яке заявлено вимоги, а також не усунуто суперечності щодо адреси, структури будинку та можливих співвласників. Отже, підстав для визнання права власності в порядку спадкування не встановлено.

З огляду на викладене позов не підлягає задоволенню.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 1218, ст. 1261 Цивільного кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач: Київська міська рада, адреса: м. Київ, вул. Хрещатик, 36; ;

Третя особа: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, адреса: м. Київ, вул. Гната Юри, 9; .

Суддя: