Справа № 209/8833/24
Провадження № 2-др/209/18/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2025 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського

в складі:головуючого- судді Корнєєвої І.В.

за участі секретаря Смірнової О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Кам`янське питання про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бінотел» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна,

ВСТАНОВИВ:

05 серпня 2025 року Дніпровським районним судом міста Кам`янського ухвалено рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бінотел» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна.

Вказаним рішенням позовні вимоги задоволено частково, проте не вирішувалося питання про судові витрати, а саме витрат позивача на професійну правничу допомогу.

11 серпня 2025 року від представника відповідача адвоката Бажана В.П. надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат.

Заява обгрунтована наступним .

В провадженні Дніпровського районного суду м. Кам`янського перебуває цивільна справа № 209/8833/24 за позовом ТОВ «БІНОТЕЛ» (надалі «Позивач») до ОСОБА_1 (надалі «Відповідач») про стягнення безпідставно отриманих коштів.

При розгляді справи № 209/8833/24 ОСОБА_1 було заявлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, становить 22 000,00 грн. витрат на правову (правничу) допомогу адвокатом, докази несення витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, у тому числі, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частина 1 ст. 270 ЦПК України передбачає, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру представником Відповідача надаються такі документи: договір про надання правової допомоги від 31.01.2025; додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 31.01.2025; копії квитанцій про оплату послуг адвоката за надання правової (правничої) допомоги у сумі 22 000 грн.; копію детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом у цивільній справі № 209/8833/24; копію акту приймання-передачі від 06.08.2025; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3839 від 14.09.2018, копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Бажан В.П.

Таким чином, наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення та стягнення з ТОВ «БІНОТЕЛ» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 22 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, представник відповідача просить ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 209/8833/24 за позовом ТОВ «БІНОТЕЛ» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів, с тягнути з ТОВ «БІНОТЕЛ» (ІК в ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 22 000,00 (двадцять дві тисячі гривень 00 коп.).

Згідно п.3 ч.1, ч.2, 3, 5 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 246 ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору», який набув чинності 16 липня 2025 року ,у випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог";

Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення порядку розподілу судових витрат та судового збору», який набув чинності 16 липня 2025 року, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи".

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Дослідивши заяву представника відповідача та додані до неї докази , суд приходить до наступних висновків.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Пунктами 1,2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В судовому засіданні встановлено , що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру представником Відповідача надані такі документи: договір про надання правової допомоги від 31.01.2025 (а.с.230-231 т.1 т.1); додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги від 31.01.2025 (а.с.232); копії квитанцій про оплату послуг адвоката за надання правової (правничої) допомоги у сумі 22 000 грн.(а.с.233,234,235,236,237,238 т.1); копія детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом у цивільній справі № 209/8833/24(а.с.229 т.1); копія акту приймання-передачі від 06.08.2025 (а.с.228 т.1); копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3839 від 14.09.2018 (а.с.239 т.1), копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Бажан В.П.(а.п.227 т.1).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому,що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22), постанови Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 369/10907/22 (провадження № 61-16010св23), від 01 травня 2024 року у справі № 557/174/23 (провадження № 61-15995св23).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Проаналізувавши надані відповідачем докази, суд вважає підтвердженим факт понесення витрат на професійну правничу допомогу та враховуючи те,що справа про стягнення з відповідача безпідставно набутого майна не є малозначною справою, суд вважає, що доводи представника відповідача не обгрунтовані , а розмір витрат на професійну правничу допомогу обгрунтований відповідачем доказами- наявне документальне підтвердження вказаних витрат.

Але позовні вимоги ТОВ «Бінотел» до ОСОБА_1 задоволені частково у розмірі 99,13 % від заявлених позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи в межах питання, яке розглядається, суд приходить до висновку, що оскільки під час розгляду справи не було в повному обсязі вирішено питання про розподіл судових витрат, в порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України, заява представника відповідача про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню , тому в рішенні суду необхідно зазначити про стягнення на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бінотел» судових витрат: витрат на професійну правничу допомогу в сумі 191,40 грн. пропорційно не задоволеним позовним вимогам 0,87 % позовних вимог , у зв`язку з чим у даній справі необхідно ухвалити додаткове рішення суду.

Керуючись ст. ст.141, 270, 274, ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача адвоката Бажана В.П. про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі № 209/8833/24, провадження № 2/209/372/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бінотел» до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бінотел» (, місце знаходження: 02801 м.Київ, вул. Здолбунівська,7-Д ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області , РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , судові витрати : витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 191 грн.(сто дев`яносто одну грн.) 40 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити .

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Корнєєва