Провадження № 2-др/202/69/25
25 серпня 2025 року м. Дніпро
Індустріальний районний суд м. Дніпра в складі:
головуючого судді Доценко С.І.,
секретаря судового засідання Тарасової К.О.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача ОСОБА_3 ,
представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу,-
Заява надійшла через систему «Електронний суд» 03.05.2025 року, а відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному судді, надійшла в провадження судді 05.08.2025 року.
В позовній заяві позивача було заявлено про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.
Представником відповідача подані письмові заперечення, в яких проти задоволення заяви заперечувала. Просила суд врахувати те, що позов задоволено частково, що свідчить про обмежений успіх позивача у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог. Надані позивачем документи (акти виконаних робіт, додатки №5, №7) не містять детального опису виконаних робіт, що ускладнює перевірку їх обґрунтованості. Узагальнені формулювання, такі як «підготовка до розгляду справи» чи «збір доказів», не дозволяють оцінити конкретний обсяг часу та зусиль, витрачених адвокатом. Позивач посилається на прибуткові касові ордери (додатки №3, №4, №6) та акти виконаних робіт (додатки №5, №7) для підтвердження витрат, проте акти виконаних робіт не містять деталізації щодо конкретних дій адвоката, їх тривалості та погодинної ставки, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 137 ЦПК України про необхідність подання детального опису робіт. Частина заявлених витрат, зокрема на «підготовку до розгляду справи», могла бути виконана позивачем самостійно або не вимагала значних зусиль з боку адвоката, враховуючи стандартний характер позовних вимог. Крім того, заявлена сума витрат (77 403,50 грн) значно перевищує розмір задоволених позовних вимог (25 000 грн). Така невідповідність суперечить принципу розумності та пропорційності, передбаченому ст. 141 ЦПК України. Позивач зазначає, що поштові витрати та витрати на виготовлення документів відсутні. Це додатково підтверджує, що заявлені 77 403,50 грн стосуються виключно гонорару адвоката, який, як зазначено вище, є неспівмірним розміру наданих послуг.
Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заяву.
Представник відповідача проти задоволення заяви заперечувала. Вважає заявлені витрати такими , що не відповідають складності справи та не є спів мірними обсягу наданої правничої допомоги.
Представник третьої особи проти задоволення заяви заперечувала, зазначила, що ГУНП не має кошторису та не є самостійною юридичною особою, а тому стягнення з ГУНП унеможливить виконання рішення. Заявлені витрати є необґрунтованими та не спів мірними складності справи та наданим послугам.
Вислухавши осіб, що приймали участь у судовому розгляді, дослідивши заяву, надані докази суд прийшов до наступних висновків.
Позовні вимоги задоволені в розмірі 51% від заявлених вимог.
Так, згідно пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо серед іншого , судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 5 частини 3 статті 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
До закінчення судових дебатів позивачем заявлено про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення судового рішення і така заява подана.
За правилами статті 137ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті141 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Додано акти прийому-передачі наданих послуг від 21.03.2025 та 22.04.2025 року , а також наказ про встановлення мінімальних ставок гонорару в адвокатському бюро «Саєнко і партнери», копії платіжних документів про оплату гонорару адвоката на загальну суму 76 699 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Про це наголошує Велика Палата Верховного Суду , а саме, зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.
Ознайомившись з цими доказами, суд вважає, що зустріч з клієнтом ( 1 година), та виготовлення договору про надання правничої допомоги (6 годин), складання детального опису робіт ( 01.20 годин) не є складанням процесуальних документів правового характеру і не відноситься, в розумінні ст.19 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до видів адвокатської діяльності та не може враховуватись судом в розрахунок понесених витрат на правничу допомогу.
Суд враховує, що справа є типовою з усталеною практикою , розглядалась в спрощеному позовному провадженні в двох судових засіданнях за участю представника, , а тому не потребує великого часу для виконання адвокатом своєї роботи.
Відповідно до договору 1 година часу адвоката становить 2000 гривень . Адвокат приймав участь в двох судових засіданням ( 26.02.2025 року - 44 хв., 25.04.2025 - 33 хв.)
Таким чином , виходячи із погодинної оплати зазначеної в договорі та актах виконаних робіт за реально витрачений час в судових засіданнях підлягає стягненню 2566 грн ( 77хв*2000/60 хв).
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Судом встановлено, що позовні вимоги задоволено на 51%від заявлених вимог, тому відшкодуванню підлягають витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6409 грн. В іншій частині заявлених вимог слід відмовити.
Позивач просить стягнути кошти з відповідача ГУНП за рахунок державного бюджету, але ж суд вважає наступне.
Рішенням Конституційного Суду N 12-рп/2001 від 3 жовтня 2001 року по справі N 1-36/2001 підтримано думку суб`єкта права на конституційне подання та встановлено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на зазначені вище органи державної влади.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України) Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року за № 641/8857/17 вказано, що держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин, набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України).

Що стосується заявлених вимог про стягнення з відповідача завданої шкоди за рахунок коштів Державного бюджету, суд вважає, що суд в праві самостійно визначити порядок стягнення коштів, відповідно до встановленого діючим законодавством безспірного списання коштів з казначейських рахунків за судовим рішенням. Для цього Державна казначейська служба України і залучена як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог , щодо предмету спору.

Керуючись ст. 137,141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України коштів з відповідних казначейських рахунків , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 понесені ним витрати на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам 6409 грн ( шість тисяч чотириста дев`ять гривень, 00 копійок)

В іншій частині заяви - відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 25.08.2025 року.

Суддя С. І. Доценко