Справа № 486/743/25
Провадження № 2/467/263/25
У Х В А Л А

19 серпня 2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Арбузинка клопотання відповідача ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи по цивільній справі за позовною заявою акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовною заявою акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідачем ОСОБА_1 подано клопотання про призначення судово-економічної експертизи, яке мотивоване тим, що вона не погоджується з розміром нарахованих банком відсотків, вказуючи на те, що відповідно до виписки банку, починаючи з 04 січня 2022 року по 22 жовтня 2024 року з рахунку ОСОБА_1 перераховувались кошти на інший рахунок Філіппова. Однак, що це за кошти та чиї це рахунки позивачем доказів не надано. Крім цього, у лютому 2024 року з рахунку нібито Філіппової перераховувались кошти 06 та 12 лютого. Вказує, що саме 04 січня 2022 року було останнім днем користування нею даною кредитною карткою. Кредитним договором передбачено сплату процентів у розмірі 30%. Термін кредитної лінії до 21 жовтня 2024 року. З розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувались щомісячно, проте їх розмір не зазначено. Приводить приклади нарахування відсотків за трьома способами. Вказує, що при нарахування різними способами відсотків, їх розмір змінюється. Відсотки продовжували нараховуватись банком і після закінчення строку дії договору. Проведення експертизи прохає доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (м.Львів,вул.Липинського,54), на вирішення якої просить поставити такі запитання:

- Чи відповідає розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед «Кредобанком» умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору № ПКК/143194 від 22 жовтня 2021 року?

- Чи підтверджується первинними бухгалтерськими (банківськими) документами розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1 перед «Кредобанком» умовам кредитного договору № ПКК/143194 від 22 жовтня 2021 року станом на 21 жовтня 2024 року?

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутність у тексті позовної заяви. Крім цього, подавши заяви про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, двічі 31 липня 2025 року та 19 серпня 2025 року, не прийняв участь у відеоконференції.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи в її відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто серед джерел доказів,відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006, яке відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судом, як джерело права, зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

Статтею 102 ЦПК України передбачено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Питання, які ставляться перед експертом, мають бути сформульовані чітко, ясно і таким чином, щоб вони виключали неоднозначне їх розуміння й тлумачення та відповідали тим об`єктам і матеріалам, які направляються на експертизу.

Недопустимим є порушення перед експертом питань, рішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Підстави обов`язкового призначення судомедкспертизи визначені статтею 105 ЦПК України.

При цьому за ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Таким чином, враховуючи норму статті про призначення експертизи, суд зобов`язаний забезпечити (організувати) змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

У пункті 2 постанови Пленуму «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» №8 від 30 травня 1997 року(з відповідними змінами та доповненнями), Верховний Суд України вказав судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).

Враховуючи те, що сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх доводів та заперечень, а перевірка вказаних обставин має значення для правильного вирішення спору, суду необхідно перевірити, чи дійсно вказаний доказ, дослідження якого буде предметом призначеної судом експертизи, стосується предмету доказування по даній справі та чи дійсно з`ясування відповідних обставин є необхідним та ключовим.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших)

Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Суд зауважує, що предмет доказування і предмет позову виступають ключовими орієнтирами при визначенні меж здійснення судочинства. Повне, своєчасне і належне використання судом «предмету доказування» є запорукою реалізації принципу процесуальної економії та є гарантією дотримання права сторін на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи наведене, судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних.

Поряд з цим, і висновок експерта як доказ підлягає судовій оцінці разом з іншими доказами, які є у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Дульський проти України» зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Як зазначено вище, предметом даного спору є стягнення заборгованості за договором кредиту.

Звертаючись з клопотанням про призначення судово-економічної експертизи, відповідач свої доводи зводить до незгоди та заперечення суми заборгованості.

Перевіряючи підставність призначення експертизи, суд враховує надані позивачем докази на підтвердження позовних вимог та проведений розрахунок заборгованості, тому наявність у матеріалах справи відповідних вихідних даних дозволить провести перевірку суми заборгованості, яку просить стягнути банк.

Враховуючи вимоги закону та характер спірних правовідносин, суд прийшов до висновку про те, що предмет спору та позовні вимоги свідчать про необхідність призначення судової економічної експертизи у даній справі.

Більше того, сторонами (стороною) не надані висновки експертів саме із цих питань, при цьому, питання, які поставлені перед експертом, не є правовими та є такими для вирішення яких потрібні спеціальні знання.

Також, суд виходить з того, що призначення та проведення експертизи у цивільному судочинстві регулюється, у тому числі, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, у розділі ІІІ якої визначено основні завдання та орієнтований перелік питань економічної експертизи.

Враховуючи наведене, суд вважає, що поставлені перед експертом питання відповідають завданням відповідної експертизи та приходить до переконання щодо необхідності призначення у справі судової економічної експертизи, оскільки можливі результати дадуть змогу суду у сукупності зі іншими доказами визначитися із спірними правовідносинами та матимуть значення для встановлення істини у справі.

Про призначення експертизи суд, згідно зі статтею 104 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Частиною 3 статті 103 ЦПК України визначено, що при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Оскільки експертна установа, у якій прохає провести експертизу відповідач, не обрана сторонами за взаємною згодою, суд вважає за необхідне визначити таку експертну установу у межах території Миколаївської області як найбільш ближче розташовану до суду, яким розглядається справа. Такою установою є Миколаївське відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, яке проводить економічні експертизи.

Відповідно до вимог пункту 5 частини 1 статті 252 ЦПК України суд вважає за доцільне провадження у справі зупинити на час проведення експертизи.

Керуючись статтями 76, 81, 103, 104, 259-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника відповідачаОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи задовольнити.

Призначити по цивільній справі за позовною заявою акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором судово-економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, що знаходяться за адресою: 65026, м. Миколаїв, вул. Карпенка, буд. № 27.

На вирішення експертів поставити наступні питання:

- Чи відповідає розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_1 перед «Кредобанком» умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору № ПКК/143194 від 22 жовтня 2021 року?

- Чи підтверджується первинними бухгалтерськими (банківськими) документами розрахунок суми заборгованості ОСОБА_1 перед «Кредобанком» умовам кредитного договору № ПКК/143194 від 22 жовтня 2021 року станом на 21 жовтня 2024 року?

Відповідно до частини п`ятої статті 104 ЦПК України попередити експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Оплату за проведення даної експертизи покласти на відповідача ОСОБА_1 та роз`яснити сторонам положення статті 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі - у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Провадження у справі зупинити до отримання висновку судово-економічної експертизи.

На час проведення судово-економічної експертизи надати експерту матеріали цивільної справи №486/743/25.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Т.М.Кологрива