Справа № 645/1792/21
Провадження № 2/645/46/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Федорова О.В.,

розглянувши заяву від 08.08.2025 року відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_1 від 08.08.2025 року про відвід судді по цивільній справі за первісним позовом:

ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про поділ майна подружжя

та зустрічним позовом:

ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник»,

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович,

про витребування майна з чужого незаконного володіння, поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації та компенсацію вартості частки із вкладу до статутного фонду господарського товариства, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Немишлянського районного суду міста Харкова перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович, про витребування майна з чужого незаконного володіння, поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації та компенсацію вартості частки із вкладу до статутного фонду господарського товариства.

08.08.2025 року через «Електронний суд» надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Федорової О.В. від розгляду справи № 645/1792/21 (вхідний № 18947). В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що під час судового розгляду справи судом проведено допит свідка ОСОБА_4 , який супроводжувався низкою процесуальних порушень. Свідок, даючи показання, може користуватися записами лише в тих випадках, якщо його показання пов`язані з будь-якими обчисленнями та іншими даними, які важко зберегти в пам`яті. Ці записи подаються судові та учасникам справи і можуть бути приєднані до справи за ухвалою суду (ст. 231 ЦПК України). Всупереч цій нормі, є підстави вважати, що свідок ОСОБА_4 користувався записами, що вбачається з напрямку його погляду та характеру його висловлювань. При цьому його показання не були пов`язані з будь-якими обчисленнями та іншими даними, які важко зберегти в пам`яті. Головуюча проігнорувала таку неправомірну поведінку свідка.

Крім того, ОСОБА_1 наголосила, що свідок ОСОБА_4 під час надання показань передавав суду зміст тверджень інших осіб, зокрема ОСОБА_3 , ОСОБА_2 щодо ймовірних боргових правовідносин між ними, тощо. Вказані особи судом не допитувалися. Суддя Федорова О.В. ці обставини в судових засіданнях залишила без уваги.

Під час надання показань в форматі вільної розповіді свідок ОСОБА_4 неодноразово допускав висловлювання про обставини, які не стосуються предмета спору та суті справи - щодо обставин виховання дітей сторонами, оцінки виконання відповідачкою судових рішень у інших справах тощо. Крім іншого це також затягує розгляд справи, а деякі висловлювання свідка можна тлумачити як прояв неповаги до неї. Суддя Федорова О.В. лише після заперечення її представника зробила зауваження свідку. При цьому свідок перебивав представника, хоча головуюча надала останньому можливість висловити заперечення.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що під час допиту свідка ОСОБА_4 у судових засіданнях зв`язок з ним постійно переривався, особливо тоді коли питання йому ставила головуюча або представник відповідачки. Суд надав можливість свідку надати показання без відриву його від звичних справ у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, і варто зауважити що закон не передбачає такого обов`язку у суду, однак такій можливості кореспондував обов`язок свідка забезпечити безперебійний та належний зв`язок, а також справність технічних засобів.

Свідок не спромігся цього зробити, однак суддя Федорова О.В. замість того, щоб застосувати положення ч. 5 ст. 212 ЦПК України та покласти на ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідні ризики, декілька разів відкладала розгляд справи, що затягнуло розгляд справи на шкоду відповідачці.

Крім того у судовому засіданні, яке відбулося 28 липня 2025 року, суддя Федорова О.В. протокольною ухвалою постановила визнати явку свідка ОСОБА_4 в судове засідання обов`язковою. На наступному судовому засіданні, яке відбулося 04 серпня 2025 року, свідок ОСОБА_4 під`єднався через систему відеоконференцзв`язку. Він пояснював свою неявку безпосередньо до зали суду відсутністю квитків на потяг, а також зайнятістю на роботі.

З цього приводу ОСОБА_1 зазначила, що вказані причини невиконання ухвали суду, на її думку, не є поважними. Залізниця не є єдиним транспортним сполученням між населеними пунктами - активно використовуються автомобільні перевезення. Щодо зайнятості на роботі, то ОСОБА_4 не надав суду доказів, що ця обставина є непереборною та надзвичайною. Незважаючи на безпідставність неявки безпосередньо до зали судового засідання та нехтуючи власною ухвалою, суддя Федорова О.В. продовжила допит свідка ОСОБА_4 в режимі відеоконференції.

Продовження допиту свідка у режимі відеоконференції, попри ухвалу про обов`язкову явку відповідачка вважає необґрунтованою поблажливістю, що свідчить про нерівне ставлення судді до сторін.

Крім того, зазначає, що у судовому засіданні, яке відбулося 28 липня 2025 року, представниця ОСОБА_2 адвокат Жарова-Тітарьова Л.М. під час своїх виступів допускала такі вислови як «… якась відповідачка …», «... у нас був військовий час, мабуть відповідачка забула про це, вона може інколи не так це відчуває ...», «... відповідачка мабуть не читала, або не зрозуміла, я думаю що суду буде зрозуміло ...». Також Жарова-Тітарьова Л.М. зазначила, що вона сміялася з її клопотання, навіть продемонструвала суду як вона це робила, однак при цьому вона навіть не змогла правильно передати суть цього клопотання суду, і навіть більше того - спотворила його суть до абсурдної форми. Також вона висловлювалася щодо ймовірного непрофесіоналізму її представника.

Процитовані висловлювання відповідачка вважає проявом неповаги з боку Жарової-Тітарьової Л.М. в першу чергу до неї, а також до її представника та суду. Ці висловлювання безумовно не стосуються предмету спору та процесуальних питань, які розглядаються під час судових засідань, а відповідно їх метою, крім її провокування, є затягування розгляду справи, оскільки на їх озвучування витрачається час.

Незважаючи на таку поведінку Жарової-Тітарьової Л.М. , головуюча суддя Федорова О.В. жодним чином на них не реагує, що суперечить нормі ч. 2 ст. 214 ЦПК України, чим по суті потурає Жаровій-Тітарьовій Л.М. у її негідних та провокативних прийомах та винагороджує їх.

Також ОСОБА_1 наголосила, що у судовому засіданні, яке відбулося 04 серпня 2025 року, суддя Федорова О.В. відмовила у задоволенні її клопотання про витребування у ОСОБА_2 для огляду у судовому засіданні оригіналів доказів, перелік яких зазначено в клопотанні. Однак, у судовому засіданні, яке відбулося 30 травня 2025 року, суд задовольнив клопотання ОСОБА_2 та витребував у неї оригінали всіх поданих нею письмових доказів, копії яких містяться в матеріалах справи. При цьому суд навіть не дослідив питання не лише фактичної наявності цих оригіналів у неї, а й теоретичної можливості мати такі оригінали.

Таким чином, наведені вище факти, обставини та міркування не є простою незгодою з рішеннями судді чи стратегією процесуального управління, а системно свідчать про схильність судді Федорової О.В. ігнорувати порушення та більш лояльно ставитися до однієї зі сторін - ОСОБА_2 , толерувати процесуальну недисциплінованість, що суперечить принципу процесуальної рівності сторін, закріпленому в ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний забезпечувати рівні можливості для реалізації процесуальних прав обом сторонам, зберігаючи об`єктивність і неупередженість. У контексті наведеного та з урахуванням тривалості такої поведінки, виникають об`єктивні підстави сумніватися в упередженості судді Федорової О.В., що у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України є самостійною та достатньою підставою для її відводу.

Згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно з матеріалами справи, судове засідання у справі призначено на 14:00 год. 09.09.2025 року.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 2 ст. 36 ЦПК України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Суд звертає увагу на те, що для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість та необ`єктивність.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах "Piersac vs Belgium, Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі "Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Важливо зазначити, що відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду по справі "Білуха проти України", стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Важливим питанням є довіра, яку в демократичному суспільстві суди мають викликати в громадськості (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії"). Довіра - це суб`єктивне ставлення особи на підставі внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин й цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені в межах закону, але в супереч інтересам однієї зі сторін, сприймаються цією стороною як негативні й у зв`язку з цим викликають недовіру до суду.

При цьому, можливість переконання особи у протилежному залежить не тільки від обґрунтування законності вчинених судом дій, а й від бажання та здатності особи сприймати це обґрунтування та розуміти дії, які можуть не відповідати її прямим інтересам.

Разом з тим, при розгляді даної заяви заявником не надано даних, які б вказували на те, що на теперішній час існують обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в об`єктивності та неупередженості судді Федорової О.В. при розгляді вищевказаної справи.

Заявлений відвід судді не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені зазначеними нормами ЦПК України, оскільки заявником не надано достатніх та беззаперечних доказів, що вказують на необ`єктивність та упередженість судді при розгляді справи.

Посилання ОСОБА_1 на те, що головуюча проігнорувала неправомірну поведінку свідка ОСОБА_4 , який, на думку заявниці, під час допиту у судовому засіданні в режимі відеоконеренції користувався записами, що вбачається з напрямку його погляду та характеру його висловлювань, суд вважає безпідставними, з огляду на те, що це таке зауваження з боку сторони відповідачки вже було поставлено судом на обговорення в ході допиту свідка ОСОБА_4 під час судового засідання, яке відбулося 04 серпня 2025 року. Свідок надав пояснення, що він не користувався письмовими записами під час його допиту в суді.

Вказане твердження ОСОБА_1 ґрунтується на припущеннях, та не може слугувати підставою для відводу судді від розгляду цієї справи.

Крім того суд вважає безпідставним посилання відповідачки на подовження допиту свідка ОСОБА_4 у режимі відеоконференції попри ухвалу про його обов`язкову явку, що, на її думку, свідчить про нерівне ставлення судді до сторін.

У зв`язку із тим, що відеоконференцзв`язок зі свідком постійно переривався судом визнано його явку у судове засідання, призначене на 04.08.2025 року обов`язковою. Разом з тим, свідок ОСОБА_4 через систему "Електронний суд" 01.08.2025 року звернувся до суду з відповідною заявою, в якій повідомив про причини неможливості прибути у судове засіданні на вказану дату та надав скріншоти екранів сервісу замовлення квитків на сайті Укрзалізниці та кабінету Укрзалізниці, які свідчили про відсутність квитків сполученням "Київ-Харків" на вказану дату. У зв`язку з наведеним суд вважав можливим продовжити допит цього свідка в режимі відеоконференції з метою економії процесуального часу.

Також слід зауважити, що надання оцінки показанням свідка є компетенцією суду, а не сторін у справі. Оцінка усіх зібраних у справі доказів, у тому числі показанням свідків буде надана судом у нарадчій кімнаті під час вирішення цієї цивільної справи.

Незгода з процесуальними діями та рішеннями судді, у тому числі щодо процедури допиту свідків в ході судового розгляду справи, не може бути підставою для відводу судді.

Крім того щодо посилання ОСОБА_1 на те, що суддя Федорова О.В. жодним чином не реагує на висловлювання представниці позивача адвоката Жарової-Тітарьової Л.М. в ході судового засідання у бік відповідачки та її представника, потурає останній у її негідних та провокативних прийомах та винагороджує їх, як на підставу заявлення відводу судді, суд вважає необхідним зазначити таке.

Як зазначила відповідачка, ці висловлювання безумовно не стосуються предмету спору та процесуальних питань, які розглядаються під час судових засідань, та вважає, що їх метою, крім її провокування, є затягування розгляду справи, оскільки на їх озвучування витрачається час.

У відповідності до ч. 2 ст. 214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Суд зобов`язаний створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Учасники судового процесу мають право на звернення до суду з метою забезпечення дотримання порядку та законності в судовому засіданні.

В ході розгляду справи жодного разі суд не залишав поза увагою будь-які прояви учасників процесу неповаги до суду або до інших учасників процесу.

Також посилання заявниці на відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про витребування у ОСОБА_2 для огляду у судовому засіданні оригіналів доказів, перелік яких зазначено в клопотанні, в той час як у судовому засіданні, яке відбулося 30 травня 2025 року, суд задовольнив клопотання ОСОБА_2 та витребував у ОСОБА_1 оригінали всіх поданих мною письмових доказів, копії яких містяться в матеріалах справи, при цьому не дослідивши питання не лише фактичної наявності цих оригіналів у неї, а й теоретичної можливості мати такі оригінали, є незгодою з ухваленим судом процесуальним рішенням, та не може слугувати достатньою підставою для усунення судді від розгляду цієї справи.

Таким чином, твердження заявника про упереджене та зацікавлене ставлення у даній цивільній справі з боку судді об`єктивно не підтверджуються, а містять лише суб`єктивну, власну оцінку заявниці діям головуючого. Незгода з процесуальними діями та рішеннями судді, за відсутності інших обставин, передбачених чинним цивільним процесуальним законодавством України, не може бути підставою для відводу судді, а може бути зазначена в апеляційній скарзі, поданій у разі незгоди з ухваленим рішенням суду у даній справі.

Будь-яких інших відомостей, які в розумінні ст. 36 ЦПК України є підставою для відводу судді Федорової О.В. від розгляду даної справи, ОСОБА_1 у заяві про відвід судді не наведено.

При таких обставинах, суд не вбачає підстав для відводу судді, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 247 ЦПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви від 08.08.2025 року (вхідний № 18947) відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_1 про відвід судді Немишлянського районного суду міста Харкова Федорової О.В. від розгляду цивільної справи № 645/1792/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович, про витребування майна з чужого незаконного володіння, поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації та компенсацію вартості частки із вкладу до статутного фонду господарського товариства.

Передати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Немишлянського районного суду міста Харкова від розгляду справи № 645/1792/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович, про витребування майна з чужого незаконного володіння, поділ спільного майна подружжя, стягнення грошової компенсації та компенсацію вартості частки із вкладу до статутного фонду господарського товариства, на розгляд іншому судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 08.08.2025 року.

Суддя О.В. Федорова