РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/956/22

Провадження № 2/293/46/2025

04 серпня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

представника відповідача ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів справу за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4

з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Черняхівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)

2. Відділу держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

про визнання батьківства

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

06.07.2022 ОСОБА_3 звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовом до ОСОБА_4 , в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 21.06.2023 суд позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнив. Визнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Китайської Народної Республіки батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (номер актового запису 1724 від 06.07.2021, здійснений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 25.12.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 21.06.2023 - без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.07.2024 рішення Черняхівського районного суду Житомирської області від 21.06.2023 та постанову Житомирського апеляційного суду від 25.12.2023 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

21.08.2024 справа надійшла до Черняхівського районного суду Житомирської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.08.2024 вище зазначена цивільна справа передана судді Лось Л.В.

Ухвалою від 26.08.2024 суд прийняв до свого провадження цивільну справу та призначив підготовче засідання на 23.09.2024.

Ухвалою від 23.09.2024, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав підготовче судове засідання на 22.10.2024.

Ухвалою від 22.10.2024 , занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд залучив до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: відділ держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ); закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 18.11.2024.

Ухвалою від 18.11.2024, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав розгляд справи по суті на 16.12.2024.

16.12.2024 розгляд справи не відбувся з підстав відсутності електропостачання, про що має місце довідка, складена секретарем судового засідання. Наступне судове засідання призначено на 13.01.2025.

Ухвалою від 13.01.2025, яка занесена до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив повернутись до підготовчого судового засідання для вирішення клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалою від 13.01.2025 суд призначив у справі судову молекулярно-генетичну експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинив.

Ухвалою від 30.01.2025 суд поновив провадження у справі для розгляду клопотання експерта про надання дозволу на повне або часткове знищення об"єктів експертизи (біологічних зразків) або заміну їх властивостей. Розгляд клопотання призначив на 20.02.2025.

Ухвалою від 20.02.2025 суд клопотання експерта задовольнив та надав згоду судовому експерту Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру на повне або часткове знищення об`єктів експертизи (біологічних зразків) або зміну їх властивостей у зв`язку з проведенням судової молекулярно-генетичної експертизи у справі № 293/956/22.

Одночасно вказаною ухвалою зобов`язав позивача ОСОБА_3 , відповідача ОСОБА_4 разом з дитиною - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прибути до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Київ, вул. Гарета Джонса,5) 21 березня 2025 року в проміжок часу з 14 до 15 години, для відібрання біологічних зразків (букального епітелію) для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 13.01.2025.

Водночас суд роз`яснив сторонам, що відповідно до вимог ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Вказана ухвала суду від 20.02.2025 вручена відповідачу 26.02.2025, що підтверджується вигягом з офіційного сайту АТ "Укрпошта" за трекінгом відправлення 085.

09.04.2025 на адресу суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи від 24.03.2025 № СЕ-19/111-24/3641-БД у зв`язку з неявкою відповідача для відібрання зразків (а.с.181-182 т.3).

Ухвалою від 14.04.2025 суд поновив провадження у справі. Підготовче засідання призначив на 15.05.2025.

Ухвалою від 15.05.2025, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд закрив підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті на 05.06.2025.

05.06.2025 розгляд справи не відбувся з підстав перебування головуючої судді Лось Л.В. у відпустці. Наступне судове засідання з розгляду справи призначено на 24.06.2025.

24.06.2025 ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд постановив відкласти розгляд справи на 04.08.2025.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позову позивач ОСОБА_3 зазначає, що він є громадянином Китайської Народної Республіки.

З середини січня 2020 року він проживав разом з відповідачем - ОСОБА_4 (відповідач) однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство.

Під час спільного проживання відповідач завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_2 народила дитину.

Пояснює, що після народження дитини в сім`ї почали виникати сварки і позивач змушений був залишити ОСОБА_4 .

Доводить, що відповідач самостійно зареєструвала дитину та вказала в графі батько неіснуючу людину, зазначивши прізище дитини ОСОБА_10 , про що позивачу не було відомо.

На неодноразові прохання показати свідоцтво про народження дитини позивач отримував відмову від відповідача.

Зважаючи на те, що позивач у позасудовому порядку не має можливості вирішити питання батьківства, змушений звернутися до суду з позовом про визнання батьківства відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.

Позивачу судом направлено судові повістки за адресою безпосередньо вказаною останнім у позові: АДРЕСА_1 .

Виклик відповідача до суду здійснювався судом шляхом направлення судової повістки за її зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 , про що в матеріалах справи міститься повідомлення та витяг з офіційної вебсторінки АТ "Укрпошта" (а.с.223 т.2/ а.с. 161 т.3), з яких слідує про особисте отримання відповідачем судових повісток.

У подальшому судові повісти про виклик відповідача у судові засідання від 24.06.2024 та від 04.08.2025 на адресу суду повернулись без вручення їх адресату з підстав "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.56, 57 т.4).

Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідач про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, оскільки довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду та, зокрема, свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постановах: від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18, провадження № 12-109гс19; від12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, провадження № 14-507цс18; та правовою позицією Верховного Суду у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як вебсторінка суду.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав поданий позов, просив його задовольнити та визнати ОСОБА_3 батьком дитини ОСОБА_5 .

Представник відповідача у судовому засіданні пояснив, що йому не відомо де перебуває відповідач, останній раз він зв`язувався з ОСОБА_4 21.01.2024.

Проти позову заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, поданому в порядку ст. 178 ЦПК України.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує, що твердження позивача про те, що вони з відповідачем з січня 2020 року по лютий 2022 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, і під час спільного проживання вона народила дитину, не відповідають дійсності.

Відповідач зазначає, що вона з позивачем є знайомими, однак у шлюбних відносинах не перебували, спільного господарство ніколи не вели.

Відповідач чвказує, що є матір`ю двох дітей, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводить, що позивач не є батьком ОСОБА_5 . Біологічним батьком є інша особа. У лютому 2022 року ОСОБА_3 пропонував їй укласти фіктивний шлюб та записати його батьком доньки ОСОБА_5 , для того щоб мати законне проживання на території України. Вона категорично відмовилась, однак він не полишав спроб і періодично прибував до неї та вчиняв протиправні дії, в тому числі і побиття її та рідних з вимогою закріпити проживання в Україні. Крім того, у зв`язку з регулярним порушенням законодавства України, 20.06.2022 щодо позивача прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну на 3 роки.

Зважаючи на викладені заперечення відповідач у своєму відзиві позовні вимогити вважає безпідставними та просить відмовити у задоволенні позову.

Треті особи: Черняхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та відділ держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повноважних представників у судове засідання не направили. В матеріалах справи мають місце заяви третіх осіб, за змістом яких просять проводити розгляд справи у відсутності представників відділу та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавста.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи що учасники справи повідомлені належним чином та своєчасно, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надійшло, суд дійшов висновку про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

У судовому засіданні від 04.08.2025 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд оголосив скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

За даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №6 від 27.09.202 ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що зроблено актовий запис про народження від 06.07.2021 №1724, зареєстрований реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Відповідно до інформації, яка міститься у зазначеному вище витягу, батьком дитини ОСОБА_6 зазначений ОСОБА_12 , матір`ю вказана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 . Відомості про батька вказані відповідно до частини першої ст.135 СК України (за вказівкою матері). Актовий запис складено без присутності заявника. Заяву подано матір`ю дитини в електронній формі відповідно до надання комплексної послуги "єМалятко", затвердженого постановою КМУ від 10.07.2019 №691. Спосіб отримання свідоцтва: засобами поштового зв`язку за рахунок заявника (а.с.95-96 т.1).

Відповідно до довідки-характеристики, виданої Селецьким старостинським округом Черняхівської селищної ради Житомирської області від 04.08.2022 №75, ОСОБА_4 на дату звернення проживає на території Селецького старостинського округу разом з дітьми: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_4 без реєстрації. Компроментуючих матеріалів на ОСОБА_4 до старостинського округу не надходило (а.с.43 т.1).

Згідно із інформацією наданою Черняхівською селищною радою за даним реєстру Черняхівської територіальної громади зареєстрованим місцем проживання гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є адреса: АДРЕСА_2 (а.с.30 т.1).

За повідомленням Селецького старостинського округу Черняхівської селищної ради Житомирської області від 15.09.2022 №102 в Селецькому старостинському окрузі відомості про проживання на території округу громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні/ з будь-якими письмовими зверненнями даний громадянин до старостинського округу не звертався (ст.161 т.1).

Згідно із копією закордонного паспорта позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Китайської Народної Республіки (а.с.7-8 т.1), де на 43 стор. має місце відмітка про рішення відносно ОСОБА_3 про заборону в`їзду в Україну на 3 роки (а.с.57 т.1).

Згідно із копією закордонного паспорта держави Україна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є громадянкою України. Орган, що видав паспорт НОМЕР_2 , виданий 17.05.2018 до 17.05.2028 (а.с.162 т.1).

Київський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр, на виконання вимог ухвали суду від 13.01.2025, повідомив суд про неможливість проведення експертизи від 24.03.2025 №СЕ-19/111-24/3641-БД, оскільки ОСОБА_4 та дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відбору біологічних зразків (букального епітелію) до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за адресою: м. Київ, вул. Гарета Джонса 5, не з`явились. Відбір порівняльних зразків не проводився (а.с.181-182 т.3).

Згідно наявних в матеріалах справи поштових повідомлень та витягів з офіційної вебсторінки АТ "Укрпошта", направлених за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_2 , встановлено, що відповідач належним чином повідомлена як про розгляд справи у суді про визнання батьківства (а.с.223 т.2/ а.с. 161 т.3), так і про призначення у спарві відповідно до ухвали суду від 13.01.2025 удової молекулярно-генетичної експертизи у справі (а.с.114 т.3) а також повідомлена своєчасно на належним чином про дату, час та місце проведення експертизи (а.с.177 т.3/а.с. 89 т.4).

Позивач доводить, що проживав спільно із відповідачем про що додає спільні фотознімки сторін та дитини, а також відеозапис, вчинений з мобільного телефону ОСОБА_3 (а.с. 174-185 т.1), фотознімки та скріншоти переписок позивача з відповідачем у застосунку вайбер (а.с.218-233 т.1).

Оскільки, позивач у позасудовому порядку не має можливості вирішити питання батьківства відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернуся до суду за захистом своїх прав.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом спору у даній справі є встановлення походження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від позивача ОСОБА_3 .

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів.

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Вказане резюмує у своїй постанові Верховний Суд від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18).

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Як зауважив Європейський суд з прав людини, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 травня 2018 року у справі №399/1029/15-ц (провадження №61-14438св18), експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Так, ухвалою суду від 13.01.2025 суд призначив судову молекулярно-генетичну експертизу.

Відповідно до ухвали суду від 20.02.2025 суд повідомив сторони про час та місце відібрання зразків (букального епітелію) для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Ухвалу суду, якою повідомлено про дату час та місце проведення судової молекулярно-генетичної експертизи сторони отримали особисто. Отримання такої ухвали відповідачем, що направлена останній за адресою зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , підтверджується наявним скерованим супровідним листом суду від 20.02.2025 за вказаною адресою (а.с.177 т.3) та витягу з офіційної вебсторінки АТ "Укрпошта" (а.с.89 т.4).

Так, згідно поштового трек-номера відправлення: "085", за яким направлено поштове відправлення відповідачу, таке поштове відправлення "вручено особисто".

Разомз тим листом від 24.03.2025 №СЕ-19/111-24/3641-БД Київський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр повідомив суд про неможливість проведення експертизи, оскільки ОСОБА_4 та дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відбору біологічних зразків (букального епітелію) до Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за адресою: м. Київ, вул. Гарета Джонса 5, не з`явились. Відбір порівняльних зразків не проводився (а.с.181-182 т.3).

Отож, з урахуванням встановлених вище фактів, що підтверджуються матеріалами справи, відповідач не з`явилась для проведення експертизи та не забезпечила присутність доньки. Вона та її представник не вживали жодного заходу для узгодження дати проведення експертизи у зручний для відповідача день, з урахуванням, зокрема, стану здоров`я дитини та відповідача.

Таким чином, призначена у даній справі судова молекулярно-генетична експертиза не була проведена через ухилення відповідача від явки з дитиною на експертизу. Без представлення експерту можливості здійснити забір біологічного матеріалу відповідача та малолітньої ОСОБА_6 проведення молекулярно-генетичної експертизи є неможливим.

При цьому, слід зазначити, що відповідач достовірно знала про наявність в суді цивільної справи про визнання батьківства та призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Суд зазначає, що у даній справі проведення експертизи має суттєве значення для обох сторін (оскільки позиція позивача та відповідача у відношенні батьківства є протилежною), тому саме висновок експерта мав би підтвердити ту чи іншу позицію сторін.

Однак, ОСОБА_4 (відповідач) не вчинила будь-яких дій, спрямованих на встановлення істини у справі.

Тож вказане суд розцінює як небажання ОСОБА_4 отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про його батьківство.

Сторони відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною 4, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Аналізуючи зазначену норму процесуального закону, можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні.

Оцінивши процесуальну поведінку ОСОБА_4 з точки зору дотримання нею критерію добросовісності використання процесуальних прав, суд дійшов висновку, що відповідач навмисно ухилилась від проведення судово-генетичної експертизи для встановлення батьківства або спростування цього факту.

Тобто ухилення відповідача від подання експертам необхідних матеріалів, відповідно до вимог ст.109 ЦПК України, є підставою для визнання факту для з`ясування якого призначалась експертиза, а саме, що ОСОБА_3 є біологічним батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказане узгоджується із правовим висновком, що міститься у постанові Верховного суду від 29.04.2022 справа №201/6658/18. До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд і у постановах від 26.04.2023 у справі №199/3284/19 (провадження № 61-12682св22); від 25 серпня 2020 року у справі №478/690/18 (провадження № 61-18333св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 277/836/16-ц, (провадження № 61-48029св18); від 26 квітня 2023 року у справі №199/3284/19. Ця правова позиція щодо застосування положень статті 109 ЦПК України є незмінною.

Як вказує Верховний Суд у постанові від 16 травня 2018 року у справі №760/3977/15-ц (провадження №61-2081зпв18) висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши наявність підстав для застосування наслідків, які передбачені ст. 109 ЦПК України, у зв`язку з ухиленням відповідача від проведення експертизи, що призвело до неможливості проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення, що позивач є батьком малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Водночас, суд враховує, що відповідач заперечуючи позовні вимоги позивача, належних, допустимих та достатніх доказів на їх спростування не надав

Стосовно доводів сторони відповідача про те, що позивач звернувся з вказавним позовом з метою легалізації свого перебування на території України, тому не може бути визнаний батьком дитини, так як незаконно перебуває на території України, то суд зазначає, що такі обставини не є предметом дослідження у вказаній категорії справ.

Що стосується доводів відповідача про те, що позивач агресивно веде себе по відношенню до відповідача, на що вказує той факт, що позивач підпалив будинок за місцем проживання позивача , то суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Так, у листі Житомирського районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області вих. №11/02-17-4255 від 20.12.2022, наданому представником відповідача, зазначено про факт пожежі за адресою: АДРЕСА_5 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.151-152 т.1).

Відповідно до акту про пожежу від 01.11.2022 встанволено, що пожежа сталася в житловому будинку в АДРЕСА_5 власником якого є ОСОБА_14 . Пожежею знищено дах, перекриття, веранда, частина побутових речей. Прямі збитки від пожежі становлять 450 000 грн. Причиною пожежі є підпал (а.с.153-154 т.1).

За змістом звіту про причину виникнення пожежі яка сталася 01.11.2022 о 20 год. 51 хв в житловому будинку ОСОБА_14 в АДРЕСА_5 є підпал (а.с.155-159 т.1).

За даними копії листа Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області про надання відповіді, за фактом пожежі/підпал за адресою: АДРЕСА_5 , яка сталася 01.11.2022, розпочато досудове розслідування кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002858 (а.с.149 т.1).

Разом з тим матеріали справи не містять даних щодо ухвалення вироку в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0002858, який би підтверджував той факт, що саме позивач вчинив щодо відповідача кримінально карні діяння.

Суд не приймає до уваги, подані стороною відповідача такі докази як акт про пожежу від 01.11.2022; звіт про причину виникнення пожежі, яка сталася 01.11.2022 о 20 год. 51 хв в житловому будинку ОСОБА_15 в АДРЕСА_5 , лист-відповідь Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, оскільки такі не містять інформації щодо предмету доказування.

Водночас суд зазначає, що неприязні відносини, станом на день розгляду справи в суді, між позивачем та відповідачем не можуть самі по собі спростовувати факт батьківства позивача щодо малолітньої ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція, ЄКПЛ) зазначається, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

Варто відмітити, що порушення правил перебування іноземних громадян на території України передбачає адміністративну відповідальність, що тягне за собою певні негативні наслідки у вигляді сплати штрафу, примусового повернення чи видворення за межі України із забороною в`їзду на територію країни строком до 3 років. А тому позивач, не зважаючи на легальність свого перебування в Україні, будучи громадянином іншої країни, має право на звернення до суду про визнання його батьком дитини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про наявнічть підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат

Відповідно до норм ч. 1 ст. 141 ЦПК України та клопотання сторони позивача не стягувати з відповідача всі понесені ним судові витрати, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.258,259,263-265,268,272,273, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина Китайської Народної Республіки батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (номер актового запису про народження дитини № 1724 від 06.07.2021, здійснений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Житомирі Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький).

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин Китайської Народної Республіки, адреса місц проживання в Україні: АДРЕСА_6 )

Відповідач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса хареєстрованого місця проживання АДРЕСА_3 ) .

Третя особа 1: Черняхівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ( місце знаходження: 12301, Житомирська область, с-ще Черняхів, вул. Шевченка, 4, )

Третя особа 2: Відділ держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (місце знаходження: майдан Соборний,1, м.Житомир, 10014, )

Повний текст рішення складений 12.08.2025.

Суддя Людмила ЛОСЬ