Справа № 454/4010/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Струс Т. В. ,

за участю секретаря Синевської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сокаль цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача у його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 46726,93грн., судовий збір в розмірі 3028 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 13000 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 04.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №603, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» перерахувало грошові кошти на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 у розмірі 4300грн., а останній зобов`язався повернути використану суму, орієнтовний строк повернення кредиту становить 16 днів, та сплатити проценти за користування кредитними. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» належним чином виконало свої зобов`язання за договором про надання фінансових послуг, надавши позичальнику кошти, в порядку передбаченому умовами договору.

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №1-12 відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №603.

У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №603.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором за ним утворилася заборгованість станом на 30.11.2021 року (дата що передувала відступленню права вимоги) у розмірі 84429,41грн., з яких 4299,52грн. - за тілом кредиту; 80129,89грн. - заборгованість за процентами.

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 36503,97грн., в тому числі 4299,52грн. сума заборгованості за кредитом та 32204,45грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом.

Таким чином ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом лише в частині нарахованих процентів за період по 30.11.2021 року, а саме в розмірі 36503,97грн.

Право вимоги за нарахованими процентами за користування кредитом в розмірі 47925,44грн. не перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», що відображено в розрахунку заборгованості, наданого товариством при укладення Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року.

Відповідно до реєстру боржників та Договору про відступлення права вимоги укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 67172,87грн.., яка складається з: 4299,52грн. сума заборгованості за кредитом, 32204,45грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021 року, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», 30668,9грн. сума заборгованості за нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 року по 03.03.2022 року.

ТОВ «Коллект Центр» після набуття права вимоги зо договором нарахування процентів не здійснював.

З урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 46726,93грн, з яких 4299,52грн. заборгованість за тілом кредиту, 42427,41грн. заборгованість за відсотками нарахованими на дату відступлення права вимоги.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Пушкарьов О.О. зазначив, що відповідач позовних вимог не визнає та заперечує щодо їх задоволення. Зазначив на необхідність застосування у даних правовідносинах строку позовної давності який в даному випадку сплив 20.03.2024р., натомість позивач із даним позовом звернувся до суду лише 15.10.2024р. Крім цього, звертає увагу на те, що позивачем не доведено факту укладення кредитного договору, надана копія якого не відповідає вимогам ст. 5 ,7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг». Позивачем не надано первинних бухгалтерських документів щодо видачі кредиту в сумі 4300грн., його погашення тощо. Не надано доказів, що на момент подання позову у позивача існувало право вимоги до відповідача. Зазначає, що позивач звільнений від сплати відсотків за користування кредитом у зв`язку з тим, що він є військовослужбовцем/учасником бойових дій, а тому вимоги можуть стосуватися лише тіла кредиту. Вказує, що позивачем також незаконно нараховано відсотки у розмірі, що перевищує 1% денної процентної ставки та такі нараховані за межами строку кредитування. Нараховані відсотки вважає кабальними так як такі врази перевищують тіло кредиту. Із покликанням на ЗУ «Про захист прав споживачів» вважає кредитний договір недійсним. Звертає увагу на відсутність права вимоги позивача за кредитним договором.

У відповіді на відзив представник позивача повністю заперечив доводи представника відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву. З покликанням на п. 19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України зазначає про зупинення перебігу позовної давності на строк дії воєнного стану. Звертає увагу на вчинення відповідачем дій спрямованих на укладення договору та отримання ним кредитних коштів. Заперечує щодо агресивної та нечесної підприємницької практики, оскільки як зазначалося у позовній заяві та наданому розрахунку, при наявності заборгованості в загальному розмірі 67172,87грн. позивач враховуючи принципи розумності, справедливості і пропорційності ставить вимогу щодо стягнення заборгованості в розмірі 46726,93грн. Також у додаткових поясненнях звертає увагу на підтвердження викупу заборгованості відповідача наданими доказами, а саме договором факторингу. Звертає увагу на відсутність доказів щодо покликання відповідача на те, що він є військовослужбовцем. Також щодо правомірності нарахування позивачем відсотків за користування кредитом та меж їх нарахування.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без його участі.

Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, у наданій суду заяві просили розгляд справи проводити у їх відсутності, прийняти до уваги поданий ними відзив та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.2ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази у справі суд прийшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 04.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг №603, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» перерахувало грошові кошти на банківський картковий рахунок ОСОБА_1 у розмірі 4300грн., а останній зобов`язався повернути використану суму, орієнтовний строк повернення кредиту становить 16 днів, та сплатити проценти за користування кредитними.

01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12 відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором №603.

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №603.

Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором за ним утворилася заборгованість станом на 30.11.2021 року (дата що передувала відступленню права вимоги) у розмірі 84429,41грн., з яких 4299,52грн. - за тілом кредиту; 80129,89грн. - заборгованість за процентами.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1ст.516ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст.1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідност.1081ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ст.526,527,530Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 36503,97грн., в тому числі 4299,52грн. сума заборгованості за кредитом та 32204,45грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом.

ТОВ «Вердикт капітал» набуло право вимоги щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом лише в частині нарахованих процентів за період по 30.11.2021 року, а саме в розмірі 36503,97грн.

Право вимоги за нарахованими процентами за користування кредитом в розмірі 47925,44грн. не перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», що відображено в розрахунку заборгованості, наданого товариством при укладення Договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 року.

Відповідно до реєстру боржників та Договору про відступлення права вимоги укладеним між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 67172,87грн.., яка складається з: 4299,52грн. сума заборгованості за кредитом, 32204,45грн. сума заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом станом на 30.11.2021 року, право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», 30668,9грн. сума заборгованості за нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитом за період з 01.12.2021 року по 03.03.2022 року.

ТОВ «Коллект Центр» після набуття права вимоги зо договором нарахування процентів не здійснював.

Із врахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 46726,93грн, з яких 4299,52грн. заборгованість за тілом кредиту, 42427,41грн. заборгованість за відсотками нарахованими на дату відступлення права вимоги.

Згідно наданої на вимогу суду інформації від 25.06.2025р. АТ «Ощадбанк» повідомив, що у банку на ім`я ОСОБА_1 емітована банківська платіжна картка, із зазначенням її номера. Також надано підтверджуючий документ зарахування 4300грн. на банківський рахунок, для обслуговування якого емітована вказана платіжна картка.

За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 04.03.2021р. підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором договір про надання фінансових послуг №603 «Стандартний», чим погодився із запропонованими умовами кредитного договору. Договір містить докладну інформацію щодо особи позичальника ОСОБА_1 , зокрема індивідуальний податковий номер, серію, номер та дату видачу паспорта, адресу проживання, електронну адресу, номер карткового рахунку та номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено сторонами в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.

Твердження представника відповідача, що наданими доказами не підтверджується отримання відповідачем від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитних коштів, спростовані відповіддю АТ «Ощадбанк».

Натомість відповідач, заперечуючи отримання кредиту, доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, зазначений у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить, суду не надав.

Перевіряючи обґрунтованість заявленого позивачем розміру заборгованості, суд виходив з доведеності розміру заборгованості за основною сумою боргу за договором №603 від 04.03.2021р. у розмірі 4299,52 грн.

Так, за умовами укладеного між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 договору про надання фінансових послуг №603 від 04.03.2021р, орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п.1.3 договору). Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі (п.1.4 договору): 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту (п.1.4а договору); починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4а (п.1.4б договору); починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4б (п.1.4в договору); починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4в (п. 1.4г договору).

Пунктами 1.4.1 та 1.4.2 договору обумовлено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом.

Реальна річна процентна ставка дорівнює загальній вартості кредиту та складає: при нарахуванні відсотків згідно п.1.4а договору 730% річних, згідно п. 1.4б договору 1302,36% річних, згідно п.1.4в договору 1711,7% річних, згідно п.1.4г договору 2735,45% річних (п.4.2 договору).

ОСОБА_1 04.03.2021р. підписав електронним підписом договір про надання фінансових послуг, чим погодився із запропонованими умовами договору.

Досліджуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, наданий позивачем, а саме порядок нарахування відсотків, суд встановив, що відсотки за таким нараховувалися відповідно до визначеної ставки за договором.

Починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, відсотки нараховувалися відповідно до п.1.4б договору, де обумовлено збільшення процентної ставки на 1,64%, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4а, тобто 3,64% (2% + 1,64%).

Починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, відсотки нараховувалися відповідно до п. 1.4в договору, де обумовлено збільшення процентної ставки на 1,38%, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4б, тобто 5,02% (3,64% + 1,38%).

Починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, відсотки нараховувалися відповідно до п. 1.4г договору, де обумовлено збільшення процентної ставки на 2,65%, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4в, тобто 7,67% (5,02% + 2,65%).

Відсотки нараховувалися відповідно до умов договору №603 від 04.03.2021р погодженими з відповідачем, а тому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Таким чином, умови договору, якими передбачено сплату процентів за користування кредитними коштами у встановленому договором розмірі, відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

Окрім наведеного, на момент укладення договору ОСОБА_1 не звертався до відповідача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тобто тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору як і додаткової угоди.

Крім того, ОСОБА_1 вважаючи, що умови договору є несправедливими, мав можливість згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від нього без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Що стосується тверджень представника відповідача у відзиві про звільнення відповідача від спати відсотків за користування кредитом у зв`язку з тим, що він є військовослужбовцем, суд зазначає наступне.

Згідно п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення,

перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

Згідно п. 2.8.4.3 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України №40 від

31.01.2024 військовослужбовцям і працівникам Збройних Сил України та членам їх сімей для підтвердження факту перебування на військовій службі (роботі) можуть видаватися довідки за формами 5, 6 (додатки 21, 22) для подання за місцем вимоги.

На підтвердження своїх доводів щодо наявності статусу військовослужбовця

відповідачем надано копію посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 30.11.2023 року та Військовий квиток серії НОМЕР_2 від 09.12.2016 року.

Натомість, належного доказу, яким підтверджується статус військовослужбовця, а

саме довідки за Формою 5, відповідачем надано не було.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він є військовослужбовцем і перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, у зв`язку з чим підстави для застосування до відповідача п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутні.

Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем договору про надання споживчого кредиту та отримання самих коштів. Розрахунки підтверджують існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копії договорів відступлення права вимоги підтверджують перехід всіх прав грошової вимоги за кредитним договором до позивача по справі.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 порушив умови договору про надання фінансових послуг, добровільно заборгованість не сплатив, тому позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованість за договором 46726,93грн.

Щодо тверджень представника відповідача про необхідність застосування наслідків пропуску позовної давності у даному спорі, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що договір про надання фінансових послуг сторонами укладено 04.03.2021р.

Відповідно до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного Кодексу України під час дії карантину (з 12 березня 2020 р. по 30 червня 2023 року), встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Пунктом 19 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного Кодексу

України передбачено, що «у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Відповідно, із врахуванням викладеного, а також норми п. 12., п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, позивачем дотримано строків позовної давності при зверненні 04.11.2024р. до суду із даним позовом щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно ст. 141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028 грн.

Також представник позивача просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 13 000 грн.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 р., укладеного між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістаснс», копію прайс-листа АО «Лігал Ассістанс» про види послуг та їх ціну, копію заявки на надання юридичної допомоги № 53 від 14.08.2024 на суму 13 000 грн., копію витягу з Акту про надання юридичної допомоги.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями статті 59Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною першою статті 15ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2ЦПК України).

Частиною 8статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Стороною позивача документально доведено понесені витрати на правову допомогу на суму 13 000 грн., тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При цьому, суд враховує наступне.

У відповідно до ч. 4 статті 137ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У даній справі відповідач не скористався правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4ст. 137ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовував Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950року.

Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 28); у рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015).

У даній справі суд не може погодитись, що гонорар адвоката у розмірі 13000 грн. є співмірним зі складністю справи та фактично виконаною роботою адвоката.

Так, дана справа розглядалась в порядку загального позовного провадження, однак без участі сторін.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 6000 грн.

Керуючись ст.ст.2,4,12,13,76,81,137,141,247,259,263-265,274,279 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором № 603 від 04.03.2021 року у розмірі 46726,93грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» суму сплаченого судового збору в розмірі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Рішення може бути оскаржене учасниками розгляду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місце знаходження 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, оф. 306;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Головуючий: Т. В. Струс