Справа № 199/5325/25
(2/199/3425/25)
РІШЕННЯ

Іменем України

18.07.2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Попружко Д.О.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старова Ольга Сергіївна, про усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старова Ольга Сергіївна, у якому просив суд усунути свою матір ОСОБА_3 від права на спадкування після смерті діда ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та баби ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визнати за ним право на спадкування за законом після померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на 34/100 та 66/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 22.07.2024 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса), актовий запис №583.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із 66/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

13.01.2025 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старової О.С. із заявою про прийняття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старової О.С. від 17.02.2025 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру, виявлено наявність заповіту від імені ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. від 06.02.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №51. Відповідно до вказаного заповіту ОСОБА_5 заповідала усе своє майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована у спірному будинку та не заявила відмову від спадщини.

21 лютого 2025 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старовою О.С. було відкрито спадкову справу за №4/2025 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є дідом позивача.

Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старової О.С. від 26.02.2025 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 34/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки з`ясувалось, що окрім ОСОБА_1 , який довів факт прийняття спадщини, є наявність зареєстрованих осіб, а саме: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно з перевіркою в Спадковому реєстрі спадкова справа не відкривалась), ОСОБА_8 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно з перевіркою у Спадковому реєстрі спадкова справа не відкривалась), ОСОБА_5 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 ).

Враховуючи викладене, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є матір позивача - відповідачка ОСОБА_3 .

Відповідачка була зареєстрована, однак не проживала разом зі своїми батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 із 1998 року, будь-якої допомоги не надавала, хоча через похилий вік та за станом здоров`я вони постійно зверталися до неї за допомогою та потребували догляду. Із 2014 року мати позивача проживає за межами території України, фінансової або іншої допомоги своїй матері не надавала, не приїздила, не відвідувала та не доглядала.

Позивач із народження проживав однією сім`єю разом із дідусем ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5 .. Після смерті ОСОБА_4 позивач залишився проживати разом із бабусею, особисто здійснював обов`язки щодо побуту, догляду та повного матеріального забезпечення бабусі ОСОБА_5 , яка тривалий час за станом здоров`я була в безпорадному стані.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідачка ОСОБА_6 надала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. У заяві зазначила, що не надавала допомоги своєму батькові, оскільки за ним доглядала мати. Також не надавала допомоги і своїй матері, оскільки проживала та по теперішній час проживає в іншій державі. Не спростовує, що за її матір`ю ОСОБА_5 , яка тривалий час знаходилась у безпорадному стані та була прикута до ліжка, доглядав та піклувався її син ОСОБА_1 , який одноособово здійснював догляд та матеріально забезпечував, а після її смерті за власні кошти займався похованням. Будь-якої матеріальної допомоги на утримання, лікування та поховання своїх батьків відповідачка не надавала.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та доповнила, що відповідачка не спілкувалась із матір`ю, не надавала будь-якої допомоги, в тому числі і на поховання. Позивач на теперішній час є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старова О.С. надала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

У судовому засіданні буди допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що вони товаришують із ОСОБА_10 з дитинства та завжди проживали поруч. Відомо, що позивача завжди виховували дідусь та бабуся, його мати проживала окремо з іншою сім`єю, а в 2014 році виїхала до росії, по телефону вона спілкувалася лише з сином, допомоги не надавала. Після смерті дідуся ОСОБА_10 залишився один проживати зі своєю бабусею однією сім`єю, піклувався та доглядав за нею, а згодом через похилий вік за станом здоров`я вона потребувала постійного догляду та лікування, оскільки була прикута до ліжка. Також він сам займався її похованням за особисті кошти.

Свідок ОСОБА_11 , яка є дружиною позивача, суду пояснила, що вона разом із чоловіком ОСОБА_1 проживали по АДРЕСА_1 . із його бабусею ОСОБА_5 , яка через похилий вік та хворобу була прикута до ліжка, у зв`язку з чим її чоловік був вимушений працювати віддалено, щоб здійснювати за нею догляд. Мати ОСОБА_1 тривалий час проживає в іншій країні, вона з нею не знайома, оскільки остання багато років не приїздила до України, не надавала жодної допомоги своїй матері ОСОБА_5 , не приїздила на її поховання та не надавала коштів.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та копію спадкових справ, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 22 липня 2024 року Амур-Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Одеса), актовий запис №583.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається із 66/100 житлового будинку АДРЕСА_1 .

У передбачений законом строк, 13.01.2025 року ОСОБА_1 , який є онуком спадкодавця, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старової Ольги Сергіївни із заявою про прийняття спадщини.

Приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старовою О.С. було отримано відповідь на запит та встановлено, що приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Євчук Л.І. 06 лютого 2014 року, за реєстровим номером 51, від імені ОСОБА_5 було посвідчено заповіт, яким вона заповіла усе своє майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16 лютого 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради міста Дніпропетровська, актовий запис №308.

21 лютого 2025 року на підставі заяви позивача ОСОБА_1 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старовою О.С. було також відкрито спадкову справу за №4/2025 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є дідом позивача.

Згідно з відповіддю Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 05.02.2025 за № 14/5-1113, окрім ОСОБА_1 , який довів факт прийняття спадщини, є наявність зареєстрованих осіб, а саме: ОСОБА_6 (яка є донькою померлого), ОСОБА_7 (яка є донькою померлого), ОСОБА_8 (який є сином ОСОБА_7 ), ОСОБА_5 (яка є матір`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 ).

ОСОБА_7 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , згідно з перевіркою в Спадковому реєстрі спадкова справ не відкривалась.

ОСОБА_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно з перевіркою у Спадковому реєстрі, спадкова справа не відкривалась.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.

Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

При цьому відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2019 року у справі №752/12158/14-ц, від 21 березня 2018 року у справі №337/6000/15-ц та від 04 липня 2018 року у справі №404/2163/16-ц зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 25 березня 2019 року по справі №766/810/17, від 11 лютого 2019 року по справі №756/11676/16-ц.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син, зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається, як на підставу, усунення відповідачки від права на спадкування та наявність обставин, визначених у ч.3 ст.1224 ЦК України, а саме: відповідачка, будучи донькою спадкодавця, проживала окремо від матері, життям та здоров`ям матері тривалий час не цікавилася, будучи обізнаною про стан здоров`я матері, яка перебувала у важкому безпорадному стані тривалий час, не виконувала своїх обов`язків, передбачених Сімейним кодексом України, не надавала матеріальну та фізичну допомогу, що дає підстави для усунення відповідачки, як спадкоємця першої черги за законом, від права на спадкування майна після смерті матері.

Відповідно до довідки ЛКК № 50/8 виданої 05.06.2024 року, ОСОБА_5 знаходиться на амбулаторному лікуванні в ЦПМСД 8 з 2020 року. Пацієнтка має церебральний аретросклероз, ІХС: дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІІ стадії, 2 ступеня, АВ блокада СС ризик 4 СН ІІа, ІІІ ф.кл. за NYHA, хронічний гастродуоденіт. За віком та станом потребує постійного стороннього догляду.

Наявність захворювання свідчить про те, що ОСОБА_5 неспроможна була самостійно забезпечувати умови свого життя та потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Як встановлено при розгляді справи, відповідач ОСОБА_6 з 2014 року не навідувала матір, не цікавилась станом її здоров`я, не надавала фізичної та матеріальної допомоги, не перераховувала грошові кошти на її лікування та утримання, придбання необхідних речей, не займалася лікуванням та наданням медичної допомоги.

Дані обставини не спростовувала відповідачка та у наданій до суду заяві визнала, що вона тривалий час проживає у російській федерації, не відвідувала матір та не мала можливості самостійно здійснювати догляд за своєю матір`ю. Підтвердила, що догляд за ОСОБА_5 здійснював її син, який завжди проживав з її батьками. За батьком ОСОБА_4 вона також не доглядала, оскільки за ним доглядала її мати ОСОБА_5 ..

Враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку про навмисне небажання, ухилення від обов`язку по догляду за хворою матір`ю, яка перебувала у безпорадному стані та потребувала постійного догляду.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено при розгляді справи, стороною позивача доведено наявність підстав для застосування ч.5 ст.1224 ЦК України, що давали б підстави вважати, що відповідач умисно ухилявся від надання допомоги своїй матері, яка тривалий час хворіла, перебувала у безпорадному стані і потребувала стороннього догляду та підтримки, оскільки жодних дій відповідачем вчинено не було.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги усі встановлені у справі обставини, суд вважає усунути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Відповідно до ч. 1ст.76 ПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Також, відповідачем ОСОБА_3 в якій вона не заперечувала проти задоволенння позовних вимог.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Особа має право звернутися до суду з відповідним позовом, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, тобто, передумовою для застосуванняст.392 ЦК Україниє відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, тому вважає визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом після померлих ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , на 34/100 та 66/00 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається із: житлового будинку А1, вбиральні Б, колодязя №1, забори № 2,3, загальною площею 104 кв.м, житловою площею 69 кв.м.

Судові витрати покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 81, 89, 211, 223, 259, 263, 264, 265, 268, 282 ЦПК України, ст.ст. 1216, ч.5, 1224, 1261 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старова Ольга Сергіївна, про усунення від права на спадкування та визнання права на спадкування за законом, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Визнати за ОСОБА_1 право на спадкування за законом після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , та після ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , на 34/100 та 66/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який складається із: житлового будинку А1, вбиральні Б, колодязя №1, забори № 2,3, загальною площею 104 кв.м, житловою площею 69 кв.м.

Судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Старова Ольга Сергіївна, місцезнаходження: м.Дніпро, вул. Лазаря Глоби, 15/26.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.Г. Якименко