РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/594/25

Провадження № 2/293/400/2025

11 серпня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів справу за позовом ОСОБА_1

до Черняхівської селищної ради

про визнання права на земельну часту (пай) в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі.

22.05.2025 позивач звернулася до суду з позовною заявою до Черняхівської селищної ради, за змістом якої просить:

- визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) члена КСП "Дружба", Видиборської сільської ради, Черняхівського району Житомирської області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 27.05.2025 суд залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надав строк для усуненя її недоліків.

28.05.2025 на виконання вимог ухвали суду від 27.05.2025 від позивача надійшла позовна заява у новій редакції у двох примірниках.

Ухвалою від 02.06.2025, суд позовну заяву ОСОБА_1 повторно залишив без руху та надав позивачу 7-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Ухвалою від 23.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 23.07.2025.

Пунктом 9 ухвали від 23.06.2025 суд, у порядку ст. 84 ЦПК України, витребував від Черняхівської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи, що заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

01.07.2025 від Черняхівської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла копія спадкової справи, що заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 54-58) та Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с. 60).

Ухвалою від 23.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 11.08.2025.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Поданий позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що за життя за ОСОБА_2 , як член КСП "Дружба" набула право на земельну частку (пай) в КСП "Дружба" Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області.

Відповідно до укладеного від 02.07.2001 ОСОБА_2 заповіту, право на земельну частку (пай) остання заповіла позивачу.

Позивач доводить, що прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 шляхом подання заяви до нотаріальної контори, про що має місце заведена спадкова справа.

Вказує, що постановою державного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Пилипчуком В.І. від 08.11.2024 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа - сертифікату на право на земельну частку (пай) за №0313391, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Пояснює, що надати такий правовстановлючий документ не має можливості з підстав його відсутності у спадкодавця на час відкриття спадщини.

Посилаючись на те, що позивач як спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті матері має право на земельну частку (пай) реформованого КСП "Дружба", спадкодавець за життя володіла таким правом та право на земельну частку (пай) увійшло до складу спадщини, однак правовстановлючий домент на таке майно відсутній, позивач змушена звернутись до суду з позовом для захисту свого порушеного права.

Сторони у судове засідання не з`явились. Про дату час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

11.08.2025 від представника позивача надійшла заява, за змістомя якої просить розглядати справу у відсутності позивача та його представника. Позов просить задовольнити (а.с.70).

Відповідач Черняхівська селищна рада повноважного представника в судове засідання не направил, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його вдсутності до суду не надійшло.

Відповідач у порядку ст. 178 ЦПК України у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки явка відповідача судом не визнавалась обов`язковою, участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, а також враховуючи, що відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У судовому засіданні від 11.08.2025 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ксаверівка Черняхівського району Житомирської області у віці 69 років померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , за актовим записом №27 (а.с. 6).

За даними позивача після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої, зокрема, входить право на земельну частку (пай) реформованого КСП "Дружба" Видиборської сільської ради Черняхівського (нині Житомирського) району Житомирської області.

За життя, 02.07.2001, спадкодвець ОСОБА_2 , уклала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 (позивач), належне їй право на земельну частку (пай)/0313391 (а.с.16). Заповіт не змінений та не скасований.

Родинний зв`язок між померлою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (позивач) підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , що видане 30.03.1966 Видиборським сільЗАГС Черняхівського району Житомирської області, серії НОМЕР_2 , де в графі мати записано " ОСОБА_2 " (а.с. 7).

Прізвище " ОСОБА_4 " позивачу присвоєно після реєстрації шлюбу, що підтврджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с.8).

За даними спадкової справи №95/2005 від 20.04.2005, що заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с. 54-58), після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла її дочка ОСОБА_1 та дочка ОСОБА_5 (позивач) шляхом подання заяви до нотаріальної контори (а.с. 55).

Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 25.06.2025, за параметрами запиту стосовно спадкодаця ОСОБА_2 /дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , наявний номер запису у спадковому реєстрі спадкової справи: 36511322 від 20.04.2005/ стан: чинний (а.с. 60).

За змістом довідки Видиборського старостинського округу за №196 від 07.11.2024 відповідно до погосподарської книги №2 с. Видибор 2001-2005, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . За даною адресою за шість місяців до дня смерті, на день смерті спадкодавця, ОСОБА_2 , ніхто не був зареєстрований та ніхто не проживав (а.с.9).

Відповідно до копії відповіді Відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління держгеокадастру у Житомирській області (а.с.11), встановлено, що в "Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Черняхівською районною державною адміністрацією" по Видиборській сільській раді Черняхівського району Житомирської області зареєстровано та видано за №388 від 17.03.2000 року сертифікат на право на земельну частку (пай) №0313391 на гр. ОСОБА_2 та у графі Книги "Підпис власника сертифіката на земельну частку (пай)" підпис наявний.

Одночасно зазначено, що за даними наявних у Відділі №1 Книг записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, інформація щодо видачі та реєстрації державного акта на право власності на земельну ділянку на гр. ОСОБА_2 , відсутня.

Згідно із копією уточненого списку громадян, членів КСП "Дружба" Черняхівського району Житомирської області, які мають право на земельну частку (пай) із земель колективної власності, затвердженого зборами уповноважених членів КСП "Дружба" Черняхівського району Житомирської обаласті Протокол №4 від 17.12.99, ОСОБА_2 включена до такого спику, про що має місце запис за №434 (а.с.12-13).

Відповідно до наданої позивачем копії списку сертифікатів на земельну частку (пай) по ПАФ "Дружба", переданих в земельний відділ Черняхівської РДА за №42 значиться ОСОБА_2 (а.с.14-15).

Відповідно до інформації про нормативно грошову оцінку земельної частки паю по реформованих сільськогосподарських підприємствах на території Черняхівського району, а саме Видиборської сільської ради реформованого КСП "Дружба" середній розмір земельної частки (паю) становить 2,3788 умовних кадастрових гектарах (а.с.43).

Постановою державного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Пилипчуком В.І. від 08.11.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) з підстав відсутності правовстановлюючого документа сертифікату на право на земельну частку (пай) за №0313391 на ім`я ОСОБА_2 .

Позивач доводить про відсутність у спадкодавця на час відкриття спадщини сертифіката на право на земельну частку (пай) за №0313391, виданого на ім`я ОСОБА_2 .

Позивач, вказує на те, що вона як спадкоємиця не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права на належне майно померлої матері, а тому за захистом свого права звернулась до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15, 16 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна сторона має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Предметом даного спору є матеріально-правова вимога про визнання за позивачем у порядку спадкування права на земельну частку (пай) після смерті спадкодавця.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як убачається з матеріалів справи позивач після смерті матері ОСОБА_2 прийняла спадщину як спадкоємиця за заповітом відповідно до ст. 1266 ЦК України, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори у визначений законом строк, та відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України є такою, що прийняла спадщину.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За положеннями частини 1 статті 1 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" №2114-ХІІ від 14.02.1992 (в редакції від 21.01.1994) колективне сільськогосподарське підприємство (надалі підприємство) є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і дії на засадах підприємництва та самоврядування.

Стаття 5 вказаного Закону № 2114-ХІ передбачає, що членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу його членів. Членами підприємства можуть бути громадяни, які досягли 16-річного віку, визнають і виконують його статут.

За положеннями частини 1 та частини 4 статті 10 Закону № 2114-ХІІ земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування на умовах оренди. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, а право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором. Члену підприємства, який побажав вийти з його складу для організації селянського (фермерського) господарства, земельна ділянка надається із земель запасу, а в разі їх відсутності із земель підприємства, придатних для сільськогосподарського виробництва в частині, що припадає на одного члена колективу.

Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України 1990 року визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу третього пункту 1, абзацу першого пункту 2, пунктів 5, 6 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

З інформації Відділу №1 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління держгеокадастру у Житомирській області (а.с.11), судом встановлено, що в "Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавались Черняхівською районною державною адміністрацією" по Видиборській сільській раді Черняхівського району Житомирської області зареєстровано та видано за №388 від 17.03.2000 року сертифікат на право на земельну частку (пай) №0313391 на гр. ОСОБА_2 / державний акт не видавався.

Тож, за встановлених обставин та досліджених доказів, слід дійти висновку, що ОСОБА_2 за життя володіла правом на земельну частку (пай) як член КСП "Дружба", яке відповідно увійшло до складу її спадщини.

Однак, відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавляє права позивача оформити у нотаріуса спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), реформованого КСП "Дружба" Видиборської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Статтею 392 ЦК України визначено, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відтак, зважаючи на те, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшло право на земельну частку (пай) у КСП "Дружба" Видиборської сільської ради, позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , а тому суд уважає вимоги позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) в порядку спадкування законними, в повній мірі обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Розподіл судових витрат

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354,355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 2,3788 умовних кадастрових гектари, без визначення цієї частки меж в натурі (на місцевості), із земель колективної власності реформованого КСП "Дружба" Видиборської сільської ради Житомирського (раніше Черняхівського) району Житомирської області.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач: Черняхівська селищна рада (Майдан рад,1, с-ще Черняхів, Житомирський район, Житомирська область, 12301, )

Повне рішення складено 20.08.2025.

Суддя Людмила ЛОСЬ