Виноградівський районний суд Закарпатської області
_______________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2030/25
Номер провадження 2/299/654/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.08.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. та прость визнати за нею право власності в цілому на завершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 та на на земельні ділянки площею 0,86 гектара, посвідчене копією державного акту серії І-ЗК №010099, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №239 від 27.06.2003 p., в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивача є єдиною спадкоємницею за законом яка прийняла спадщину, однак при зверненні до Виноградівської державної нотаріальної контори, нотаріусом позивачці було надано письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом) у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і було рекомендовано звернутися до суду.

Правовстановлюючі документи на житловий будинок за життя спадкодавця не виготовлено, а оригінали правовстановлюючих документів на земельну ділянку втрачено.

У зв`язку з цим позивачка змушена звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно та майнові права в порядку спадкування за законом.

Позивачка у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідачі будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче засідання не з`явилися, але подали до суду письмові заяви згідно яких просять суд розглянути справу у їх відсутність, вимоги позивачки визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче засідання не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика Копаня Берегівського (колишнього Виноградівського) району помер батько сторін ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.04.2012 р. серії НОМЕР_1 .

Значно раніше - ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Велика Копаня померла їх мати ОСОБА_7 .

На момент смерті ОСОБА_7 вона проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1 (довідка старости від 12.03.2025 р. №20.3-07/133 ).

З спадкодавцем на момент її смерті - постійно проживали і були зареєстровані у АДРЕСА_1 : чоловік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (позивачка по справі), внук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (довідка старости від 12.03.2025 р. №20.3-07/134 ).

ОСОБА_7 належало право власності на земельну ділянку, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 010099 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №239 від 27.06.2003 р.

Також ОСОБА_7 належало також на праві спільної сумісної власності 1/2 частина житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень статей 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти та дружина померлого.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном: 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців із дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 та 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплаті податків та інших платежів тощо.

Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; довідка державної податкової служби або страховика чи іншого органу про те, що спадкоємець після відкриття спадщини сплачував податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Отже, суд констатує, що позивача разом з своїм батьком ОСОБА_6 вступила у спадкові права на земельну ділянку та частину житлового будинку належного ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, батько позивачки став власником 2/3 частин будинку та 1/2 частини земельної ділянки належних ОСОБА_7 , а позивачка як спадкоємець першої черги також успадкувала 1/3 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки належних ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Велика Копаня Берегівського (колишнього Виноградівського) району помер батько позивачки та відповідачів ОСОБА_6 , після смерті якого на майно, що йому належало відкрилася спадщина. Заповіт спадкодавець не залишав.

З спадкодавцем ОСОБА_6 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали та були зареєстровані в АДРЕСА_1 його дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , внук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внук ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (довідка старости від 12.03.2025 р. №20.3-07/132я).

Спадкодавцю належав на праві спільної сумісної власності з позивачкою житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 загальною корисною площею - 102,8 кв.м., в тому числі житловою -51,8 кв.м.

Згідно довідки КП Виноградівське РБТІ265 від 05.03.2025 № 265 та даних технічного паспорта, житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 будівництвом завершений та його інвентаризаційна вартість становить 239355 грн. (двісті тридцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень). Рік будівництва житлового будинку 1972.

На земельній ділянці знаходиться: Житловий будинок літ.А - саман; літня кухня літ.Б - шлакоблок, сарай літ В. - саман, сарай літ Г. - саман, вбиральня літ.Г - цегла; ворота №1 - металеві; огорожа №2 - металева, колодязь №3 - бутовий.

Житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 рахуєтьммя за ОСОБА_6 на підставі виписки з по господарської книги села Велика Копаня, Виноградівської міської ради від 24.02.2025 за № 20.3-07/99.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 1 га, згідно Додатку 1 до Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення затвердженого Наказом Мінагрополітики від 18.12.2018 р. №605 становить 27268,00 грн. за 1 га. Вартість землі складає 23450,48=(27268,00*0,86 га).

При зверненні до Виноградівської державної нотаріальної контори, нотаріусом позивачці було надано письмовий лист-відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом) від 13.03.2025 р. №32/01-16, згідно якої позивачці відмовлено у видачі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності спадкового майна спадкодавцеві і рекомендовано звернутися до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Інші спадкоємці до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися, подали до суду заяви про те, що на спадщину не претендують.

В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до ч.І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦЮ, а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Згідно положень ч.І ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті

особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. З ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.І ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.І ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

За таких встановлених у підготовчому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 16, 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1274 ЦК України, Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою та проживаючою в АДРЕСА_1 право власності:

- в цілому на завершений будівництвом житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 загальною корисною площею - 102,8 кв.м., в тому числі житловою - 51,8 кв.м.;

- на земельні ділянки площею 0,86 гектара, посвідчене копією державного акта серії І-ЗК № 010099, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 239 від 27.06.2003 p.,

в порядку спадкування за законом після сметрі її батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийЛевко Т. Ю.