Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/1602/25
Справа № 279/3436/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м.Коростень Житомирської області

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/3436/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача зазначивши, що у них з відповідачем народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час дитина перебуває на повному її забезпеченні. Між ними на момент подання даної заяви не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Дитина перебуває під регулярним психіатричним наглядом, потребує постійного медичного супроводу, спеціалізованої реабілітації, корекційно-розвиткових занять, консультацій лікарів та спеціалістів (психіатр, невролог, психотерапевт, логопед, дефектолог). На неї лягає тяжкий тягар утримання дитини, придбання одягу, їжі, вітамінів, товарів для дозвілля, розвитку, літній відпочинок, витрати на забезпечення належного догляду та лікування дитини. Зокрема, регулярно сплачуються кошти за медичні послуги, медикаменти, спеціальні навчальні програми, індивідуальні заняття з фахівцями, спеціалізоване харчування та інші потреби, пов`язані зі станом здоров`я дитини. Оскільки батько є здоровим та працездатним, тому зможе сплачувати аліменти у розмірі 10000 грн.. Відповідач працює, але місце роботи та розмір середньої заробітної плати не повідомляє.

Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 10000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та витрати на правову допомогу в розмірі 7300 грн..

Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем подано відповідь на відзив, в якому вказав, що на даний час він не працює та не має постійного доходу, аліменти на одну дитину становлять 1/4 доходу, позивачка не надала номер карткового рахунку для перерахування їй коштів, оскільки перебуває за кордоном, також він утримує їх спільний будинок. Вважає, що витрати на правову допомогу є безпідставними, необгрунтованими та не підлягають задоволенню. Просив відмовити в задоволенні позову.

Позивачка подала відповідь на відзив, в якій вказала, що вважає поданні заперечення необгрунтованими та такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства. Щодо твердження відповідача про відсутність зазначення на чию користь стягуються аліменти, то аліменти стягуються на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Щодо нерозуміння відповідачем, чому він має сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі 7000 грн., то підстава для визначення аліментів в твердій грошовій сумі полягає в тому, що відповідач не має офіційного місця роботи та стабільного доходу, про що він сам зазначив у своєму відзиві. Тому визначення аліментів у фіксованій сумі є єдиним справедливим способом захисту прав та інтересів дитини. Щодо витрат на правову допомогу, то вони підтверджені документально. Просила зобов`язати сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 7000 грн. щомісячно на дитину, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 7300 грн..

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серіїя НОМЕР_1 від 01.04.2021 року.

Положеннями статті 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

У відповідності до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно вимогам ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1ст. 184 СК України).

При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 Сімейного кодексу України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виплачуються аліменти до повноліття дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Отже, при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину, відсутність у відповідача сталого доходу, а також неподання позивачем інших доказів на підтвердження заявлених вимог, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне щомісячно стягувати з відповідача аліменти у розмірі 3000 гривень, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У тому разі, якщо стан здоров`я дитини вимагає додаткових витрат, то позивач не позбавлена права звернення з вимогою щодо їх стягнення в порядку ст.185 СК України.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Як передбачено ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадку надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір судових витрат встановлюється на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо), що передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано копію першого аркуша договору №1465/25/11-В від 19.05.2025 року про надання правничої допомоги та платіжної інструкції про перерахування коштів в розмірі 7300 грн., у якій зазначено як призначення платежу - переказ власних коштів, інформаційні послуги, що не підтверджує сплату коштів на виконання умов договору №1465/25/11-В від 19.05.2025 року. Отже, зазначені докази не підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 7300 грн., тому вимога в частині стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу, без оцінки їх співмірності, є необгрунтованою, тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.ст.180-184 СК України,

У Х В А Л И В:

Позовну вимогу про стягнення аліментів задовольнити частково.

Щомісячно стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Коростень Житомирської області, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, починаючи з 04.06.2025 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах місячного платежу.

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 7300 (сім тисяч триста) гривень відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Волкова Н.Я.