РІШЕННЯ

іменем України

(ЗАОЧНЕ)

смт Зарічне

27 серпня 2025 року Справа № 561/501/25

Зарічненський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Зейкан Н. М.

з участю секретаря судових засідань Левчук І. О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки і піклування Зарічненської селищної ради Рівненської області про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини.

В позовній заяві вказував, що він з 2008 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне шлюбне життя між ним та дружиною не склалося і рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 01.08.2017 року шлюб між ними розірваний. Мати дитини ОСОБА_3 тривалий період проживає окремо від дитини і нею не цікавиться, оскільки більшу частину часу проводиться за кордоном на заробітках. Він постійно проживає в своєму будинку в селі Мутвиця Вараського району Рівненської області, де постійно проживає їх спільна неповнолітня дитина. Діана є прихильною до нього і він самостійно виховує і опікується дитиною. Неповнолітня дочка, проживаючи з ним, має у місці свого проживання міцні соціальні зв`зяки, адже навчається за місцем проживання в Мутвицькому ліцеї.

Покликаючись на вищевикладене, ОСОБА_2 просив визначити місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. В заяві, адресованій суду, просив провести розгляд справи без його участі.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про розміщення виклику до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з`явився. Надіслав суду заяву про розгляд справи без участі представника та надіслав висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком, а також акт обстеження житлово-побутових умов.

Враховуючи неявку всіх учасників судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.

Суд, дослідивши матеріли справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 , з 2008 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення Зарічненського районного суду від 01.08.2017 року шлюб між ними розірваний.

Згідно довідки Зарічненської селищної ради від 16.04.2025 року, відповідачка по справі ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 , проте, фактично за вказаною адресою не проживає.

З дослідженого свідоцтва про народження дитини, позивач по справі ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до характеристики ОСОБА_5 2009 року народження, остання є ученицею 10 класу Мутвицького ліцею Зарічненської селищної ради Вараського району Рівненської області.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання пояснив, що він знає сім`ю ОСОБА_7 . Йому відомо, що неповнолітня дитина ОСОБА_4 перебуває на утриманні та вихованні батька ОСОБА_2 , оскільки мати останньої постійно працює за кордоном.

Аналогічні за змістом пояснення надала в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 .

Допитана в якості свідка неповнолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснила, що вона постійно проживає в селі Мутвиця разом з батьком ОСОБА_2 , а мати ОСОБА_3 працює за кордоном, приїжджає дуже рідко, а тому вона позбавлена материнського піклування. У зв`язку з такими обставинами, вона більш прихильна до батька, оскільки останній піклується про неї, виховує, доглядає, забезпечує всім необхідним для нормального розвитку та навчання. А тому, просила залишити її проживати з батьком.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Верховний Суд у свій постанові №712/11527/17 від 23.12.2020 року звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконкому Зарічненської селищної ради вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_2 створені всі належні умови для виховання, утримання та навчання дітей, а тому орган опіки і піклування Зарічненської селищної ради вважає за доцільне, визначити місце проживання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_2 в с.Мутвиця Вараського району.

У постанові від 17.10.2018 року у справі №402/428/16-ц Велика Палата Верхового Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року.

При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року.

Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей та враховуючи тривалість проживання дитини за адресою разом з батьком, його прихильність до батька, забезпечення сталості його соціальних зв`язків з батьком та у соціумі вцілому, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання, розвитку та навчання, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати на виховання дитини та розвиток, суд вважає, що позов ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини разом з ним підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).

З огляду на викладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах якнайкращим інтересам дитини відповідатиме те, що неповнолітня ОСОБА_5 залишиться проживати з батьком, у звичному для неї середовищі, оскільки місце перебування її матері ОСОБА_3 мінливе, хоча зареєстроване місце проживання дитини в АДРЕСА_1 .

Крім того, суд зазначає, що залишення неповнолітньої дочки проживати з батьком не можна тлумачити, як наявність у батька переваги перед матір`ю, оскільки мати дитини у такому випадку не обмежена у своєму праві на спілкування з сином.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання ОСОБА_5 з батьком, а також створення останнім належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання ОСОБА_5 з батьком, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 76, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків невідомий).

Головуючий Н. М. Зейкан