ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/59/22 Номер провадження 22-ц/814/2867/25Головуючий у 1-й інстанції Шарова-Айдаєва О.О. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року (повний текст рішення складено 27 листопада 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Добробут» про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації іншого речового права з одночасним припиненням іншого речового права, повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати,-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Добробут» (далі ТОВ Агрофірми «Добробут») про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації іншого речового права з одночасним припиненням іншого речового права, повернення земельної ділянки та стягнення орендної плати, у якому прохав суд: розірвати договір оренди землі від 02 квітня 2013 року № 265, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ Агрофірмою «Добробут», щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,87 га, кадастровий номер :00:004:0299 (далі договір оренди землі № 265); скасувати державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право 38300038), здійснену приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І., з одночасним припиненням іншого речового права (оренди); зобов`язати ТОВ Агрофірму «Добробут» повернути земельну ділянку площею 3,87 га, кадастровий номер :00:004:0299, ОСОБА_1 ; стягнути з ТОВ Агрофірми «Добробут» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 20202021 роки за договором оренди землі № 265 у розмірі 26647,70 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 вересня 2020 року після померлого ОСОБА_2 .

Між ОСОБА_2 і ТОВ Агрофірмою «Добробут» укладено договір оренди землі № 265, предметом якого є оренда земельної ділянки загальною площею 3,87 га, кадастровий номер :00:004:0299.

ОСОБА_1 зазначив, що як власник земельної ділянки внаслідок її спадкування після померлого ОСОБА_2 він звернувся до ТОВ Агрофірми «Добробут» із повідомленням про зміну власника земельної ділянки та вимогою про сплату орендної плати за 20202021 роки, право на яку він отримав після спадкування земельної ділянки.

Оскільки орендар всупереч умовам договору оренди землі № 265 не сплачує орендодавцю орендну плату за 20202021 роки, вважає, що відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України (далі ЗК України), укладений між ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є позивач, і ТОВ Агрофірмою «Добробут» договір оренди землі № 265 має бути достроково розірвано, рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки скасовано, а земельну ділянку повернуто власнику.

Короткий зміст судових рішень

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовивши в позові, керувався тим, що, оскільки первісний орендодавець ОСОБА_2 за відповідними касовими ордерами отримав орендну плату за оренду земельної ділянки, кадастровий номер :00:004:0299, за майбутні періоди у розмірі 110000,00 грн, то він погодився саме з таким порядком виплати орендної плати, тому в орендаря немає заборгованості перед новим орендодавцем за користування земельною ділянкою.

Місцевий суд зазначив, що умови договору оренди землі № 265 не містять заборони щодо можливості виплати орендарем орендної плати за землю за майбутні періоди, тому посилання позивача на систематичну несплату орендної плати є безпідставними.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Розірвано договір оренди землі № 265. Скасовано державну реєстрацію іншого речового права (номер запису про інше речове право 38300038), здійснену приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області П`ятенко Л.І., щодо земельної ділянки, кадастровий номер :00:004:0299, з одночасним припиненням іншого речового права (оренди) на цю земельну ділянку. Повернено ОСОБА_1 земельну ділянку площею 3,87 га, кадастровий номер :00:004:0299.

Стягнено з ТОВ Агрофірми «Добробут» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 20202021 роки за договором оренди землі № 265 у розмірі 26647,70 грн.

Стягнено з ТОВ Агрофірми «Добробут» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 9923,10 грн.

Апеляційний суд, задовольняючи позов, погодився з тим, що ОСОБА_2 отримав від відповідача 110000,00 грн як орендну плату, за життя не оскаржував дії/бездіяльність відповідача зі сплати орендної плати, тому погодився на отримання вказаної суми як орендної плати за майбутні періоди.

Апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду, що відповідач погодив з ОСОБА_2 порядок авансового внесення орендної плати, тому у відповідача немає заборгованості зі сплати орендної плати перед первісним орендодавцем.

Водночас апеляційний суд зазначив, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів домовленості сторін договору щодо строку користування земельною ділянкою, за який відповідач авансово сплатив орендну плату ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції зазначив, що у пункті 9 договору оренди землі № 265 сторони погодили, що за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки у грошовій формі у гривнях шляхом видання готівки в касі орендаря. А у пунктах 10, 11 цього договору передбачено, що орендна плата вноситься у грошовій формі один раз на рік не пізніше 20 грудня; обчислення її розміру здійснюється з урахуванням індексації.

Апеляційний суд керувався тим, що відсутність належного оформлення змін до договору щодо авансового внесення орендної плати та періоду, за який така плата внесена, вказує на умовний характер домовленостей між відповідачем та ОСОБА_2 , тому вони безпосередньо пов`язані з особою попереднього власника земельної ділянки, та не ввійшли до кола спадкових прав і обов`язків, які перейшли до ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

Оскільки умовами договору не передбачено інших умов щодо внесення орендної плати, ніж у пункті 9, апеляційний суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем умов спірного договору оренди землі.

Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року клопотання ОСОБА_1 , подане адвокатом Слуцьким О.В., про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення, яким стягнено з ТОВ Агрофірми «Добробут» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Апеляційний суд, перевіривши наведені у клопотанні доводи з урахуванням заперечень відповідача, співмірності витрат на правову допомогу та складності справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені представником позивача витрати у розмірі 15000,00 грн не відповідають критерію розумності, не є співрозмірними із складністю виконаної роботи, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи, матиме надмірний характер, тому зменшив їх розмір до 5000,00 грн.

Короткий зміст судового рішення суду касаційної інстанції

Постановою Верховного Суду від 23 квітня 2025 року касаційну скаргу ТОВ Агрофірми «Добробут» задоволено частково.

Постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд, правильно оцінивши правовідносини між первісним орендодавцем та орендарем у частині погодження сплати орендних платежів за майбутні періоди, надав помилкове тлумачення нормам матеріального права, що підлягають застосуванню, та не дослідив доказів і не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи по суті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи поданої апеляційної скарги

Позивач вважав, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, а також таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилався на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а його висновки не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначав, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що орендна плата, яка передбачена умовами договору, йому сплачена не була.

Місцевий суд помилково вважав, що договір оренди землі № 265 є укладеним з моменту підписання його сторонами, а саме з 02 березня 2013 року, оскільки умовами договору передбачено необхідність реєстрації правочину для набрання ним чинності. Отже, кошти, сплачені відповідно до видаткових касових ордерів від 02 квітня 2013 року № 730 та від 10 квітня 2013 року № 838, не можна вважати орендною платою згідно з договором оренди землі № 265.

Зазначив, що до моменту реєстрації речового права на земельну ділянку відповідач не мав права нею користуватися, а також не був зобов`язаний сплачувати орендну плату за неї.

Окрім того, зазначив, що видаткові касові ордери не містять інформації, яка підтверджує сплату саме за оренду земельної ділянки з кадастровим номером :00:004:0299, тому посилання відповідача на виплату орендної плати наперед є безпідставним.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ Агрофірми «Добробут» прохав суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року без змін.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

Представник ТОВ Агрофірми «Добробут» - адвокат Вовк М.В. під час судового засідання заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та прохав оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін, з підстав, що наведено у відзиві на апеляційну скаргу.

Крім того, підтримав вимоги попередньо поданої ним заяви про поворот виконання судових рішень суду апеляційної інстанції.

Інші учасникисправи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судами під час розгляду справи встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 квітня 2013 року між ОСОБА_2 і ТОВ Агрофірмою «Добробут» укладено договір оренди землі № 265.

За змістом вказаного договору орендодавець ( ОСОБА_2 ) надає, а орендар (ТОВ Агрофірма «Добробут») приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Супротивнобалківської сільської ради. Об`єктом оренди є земельна ділянка, загальною площею 3,87 га (рілля), кадастровий номер :00:004:0299 (т. 1, а. с. 912).

Відповідно до пункту 5 зазначеного договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 92447,08 грн.

У пункті 8 договору передбачено, що договір укладено на 49 років, але у будь-якому випадку він діє до моменту закінчення збирання врожаю орендарем.

Згідно з пунктом 9 договору за користування вказаною в договорі земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки в грошовій формі у гривнях шляхом видання готівки у касі орендаря.

У пункті 10 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації.

Відповідно до пункту 43 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Згідно з видатковими касовими ордерами від 02 квітня 2013 року № 730 та від 10 квітня 2013 року № 838 ОСОБА_2 отримав орендну плату від ТОВ Агрофірми «Добробут» у розмірі 110000,00 грн.

Відповідно до акта приймання-передавання об`єкта оренди за договором оренди від 03 січня 2013 року власник ОСОБА_2 (державний акт на право власності на земельну ділянку № 341173) як орендодавець передав зазначену земельну ділянку, а орендар її прийняв в оренду (т. 1, а. с. 13).

02 червня 2014 року складено акт визначення, встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 , яку передано в оренду ТОВ Агрофірмі «Добробут» (т. 1, а. с. 14).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 вересня 2020 року, що зареєстроване в реєстрі за № 727, ОСОБА_1 на підставі заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Новосанжарського районного нотаріального округу Полтавської області Охрей М.А. 27 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 557, успадкував після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , земельну ділянку, що розташована на території Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, загальною площею 3,8700 га, кадастровий номер :00:004:0299, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (т. 1, а. с. 18).

Свідоцтво про право на спадщину від 22 вересня 2020 року серії НМВ 946214, номер у реєстрі нотаріальних дії 727, зареєстровано у спадковому реєстрі за № 66452621 (т. 1, а. с. 19).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 вересня 2020 року № 225050648 право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,870 га, кадастровий номер :00:004:0299, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22 вересня 2020 року № 727 зареєстровано за ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 20).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03 січня 2022 року (номер довідки 293579037) 22 вересня 2020 року на земельну ділянку, кадастровий номер :00:004:0299, що розташована на території Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, зареєстровано право власності за ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 21).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03 січня 2022 року (номер довідки 293579037) 22 вересня 2014 року на земельну ділянку , кадастровий номер :00:004:0299, що розташована на території Супротивнобалківської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, зареєстровано право оренди за ТОВ Агрофірмою «Добробут» строком на 49 років, орендодавець ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 21).

30 листопада 2021 року позивач направив повідомлення на адресу відповідача про зміну власника земельної ділянки, кадастровий номер :00:004:0299, в якому зазначив, що ОСОБА_1 став власником такої земельної ділянки і відповідачу необхідно здійснити йому (новому власнику) виплату орендної плати за 20202021 роки (т. 1, а. с. 22).

04 січня 2022 року представник позивача направив на адресу ТОВ Агрофірми «Добробут» адвокатський запит про надання інформації про розмір орендної плати за користування, в тому числі, земельною ділянкою, кадастровий номер :00:004:0299 (т. 1, а. с. 26, 27).

Позиція суду апеляційної інстанції

Щодо наявності заборгованості щодо сплати орендної плати

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У статті 15 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

У частині першій статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

За змістом наведеного вище пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України як спеціальна норма права передбачає самостійну і достатню підставу для розірвання договору оренди землі у разі систематичної повної несплати орендної плати. У цьому випадку немає потреби оцінювати істотність порушення та застосовувати загальне правило, передбачене в частині другій статті 651 ЦК України, оскільки законодавство передбачає додаткову (до загальних) підставу розірвання договору оренди землі.

Якщо ж орендар допустив часткову несплату (недоплату) орендної плати, то застосуванню підлягає загальне правило частини другої статті 651 ЦК України, а не припис пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України. Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок часткової недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, укладаючи такий договір, то такий договір має бути розірваний саме на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24), яка відступила від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач, зокрема, посилався на те, що він, у порядку спадкування, ставши власником земельної ділянки, кадастровий номер :00:004:0299, яка перебуває в оренді ТОВ Агрофірми «Добробут», звернувся до орендаря з повідомленням про зміну власника та виплату орендної плати відповідно до пунктів 811 договору оренди землі № 265, водночас не одержав такої плати за час користування відповідачем земельною ділянкою протягом 20202021 років, що є підставою для стягнення орендної плати за цей період, розірвання договору оренди, скасування державної реєстрації права оренди з припиненням такого права, повернення земельної ділянки позивачу.

Заперечуючи проти позову, ТОВ Агрофірма «Добробут» надало докази того, що 02 та 10 квітня 2013 року, після укладення договору оренди землі № 265 первісний орендодавець отримав авансову орендну плату за майбутні періоди у розмірі 110000,00 грн, що на час звернення ОСОБА_1 з позовом свідчить про відсутність заборгованості зі сплати орендної плати.

Згідно з матеріалами справи під час підписання договору оренди землі №265, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, що підтверджується їх підписами під договором.

Укладаючи спірний договір, ОСОБА_2 і ТОВ Агрофірма «Добробут» погодили, що за користування земельною ділянкою орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 5 % від нормативної грошової оцінки у грошовій формі у гривнях шляхом видання готівки в касі орендаря. У пунктах 10, 11 договору передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексації. Орендна плата вноситься у грошовій формі один раз на рік не пізніше 20 грудня.

Колегія суддів погоджується із висновками попередніх судів, що касові ордери від 02 та 10 квітня 2013 року, відповідно до яких ОСОБА_2 отримав кошти за оренду земельної ділянки, кадастровий номер :00:004:0299, у розмірі 110000,00 грн, та факт неоскарження ОСОБА_2 за життя дій/бездіяльності відповідача зі сплати орендної плати свідчать про те, що первісний орендодавець погодився на отримання визначеної суми коштів як орендної плати за майбутні періоди.

Належність ОСОБА_2 підпису на видаткових ордерах у справі, що переглядається, встановлено за результатами почеркознавчої експертизи.

Правилами частини першої статті 2 Закону України «Про оренду землі» визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Отже, оренда землі є окремим випадком найму майна, загальні правила якого визначені приписами цивільного (приватного) права. Відповідно й законодавче регулювання умов виконання орендних зобов`язань щодо земельних ділянок складається з норм цивільного та земельного законодавства.

Законодавство, що регулює оренду землі, не містить норм щодо заборони сплати орендної плати за майбутні періоди користування земельною ділянкою.

Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 321/329/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 704/236/17, від 22 січня 2020 року у справі № 387/193/19, від 25 травня 2020 року у справі № 475/793/17, від 22 червня 2021 року у справі № 364/546/19, від 06 жовтня 2021 року у справах № 484/1399/19 та № 183/5051/16, від 24 травня 2023 року у справі № 542/51/22.

У постанові від 24 травня 2023 року у справі № 542/51/22 (провадження № 61-2169св23) за позовом первісного орендодавця до ТОВ Агрофірми «Добробут», зокрема про розірвання договору оренди з підстав того, що орендну плату у розмірі 55000,00 грн за майбутні періоди (без їх уточнення) їй виплачено помилково та без достатньої правової підстави, Верховний Суд дійшов висновку про погодження сторонами порядку сплати орендної плати за майбутні періоди.

Якщо видатковий ордер щодо отримання орендної плати за майбутні періоди підписаний сторонами, вважається, що сторони в письмовій формі погодили такий порядок сплати орендної плати й цей порядок реалізували (постанова Верховного Суду від 16 лютого 2024 року у справі № 702/595/22, провадження № 61-10537св23).

Отже, таке письмове погодження внесення орендної плати за майбутні періоди є належним та не потребує додаткового внесення змін до договору оренди, водночас може бути за погодженням сторін прописано у договорі шляхом внесення змін до нього.

Відповідно до частини першої статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (частина четверта статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час прийняття спадщини позивачем).

Таким чином, новий власник земельної ділянки (зокрема й у порядку спадкування) стає орендодавцем та стороною договору оренди, договір оренди не припиняє свою дію, і новий власник набуває статусу орендодавця разом із належними орендодавцю за договором правами і обов`язками.

Подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2020 року у справі № 920/418/19, від 29 квітня 2021 року у справі № 914/637/19, та у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі № 914/637/19.

У справі, що переглядається, у пункті 39 договору оренди землі № 265 зазначено, що перехід права власності на земельну ділянку не є підставою для зміни умов договору.

Отже, перехід права власності за земельну ділянку, кадастровий номер :00:004:0299, до спадкоємця ОСОБА_2 - ОСОБА_1 не змінює умов, встановлених для первісного орендодавця у договорі оренди землі № 265.

З урахуванням вказаного, наслідки підписання видаткових ордерів ОСОБА_2 як первісним орендодавцем про отримання орендної плати за майбутні періоди безпосередньо пов`язані та поширюються на ОСОБА_1 як його спадкоємця.

Касаційний суд у постанові від 24 травня 2023 року у справі № 542/51/22 (провадження № 61-2169св23) за подібних обставин укладення позивачкою договору оренди землі з ТОВ Агрофірмою «Добробут» та прийняття орендної плати за майбутні періоди висловився щодо оцінки обставини відсутності точного періоду, за який орендну плату сплачено/отримано на майбутнє.

За змістом цих висновків, сформульованих у вказаній постанові, Верховний Суд керувався тим, що, якщо сторони не визначили майбутній період, за який орендар сплатив, а орендодавець отримав орендну плату, то такий період має розраховуватися з урахуванням розміру щорічної орендної плати та інших корегувальних платежів (якщо такі передбачено умовами договору оренди землі) шляхом зіставлення авансової суми внесених/отриманих коштів та суми, що підлягала б сплаті за період, вказаний позивачем як спірний, якщо позивач обґрунтовує позов такими підставами.

У справі, що переглядається, позивач надав та у позовній заяві обґрунтував розрахунок орендних платежів з урахуванням індексу інфляції за 20132021 роки, який за весь цей період становить 84260,47 грн, зокрема за спірний період (за 20202021 роки) 26647,70 грн.

Разом з тим, відповідач у поданих до суду процесуальних документах зазначає, що орендодавець отримав орендну плату за майбутній період тривалістю 23 роки і майже вісім місяців (110000,00 грн : 4622,35 грн на рік), тобто до 2036 року.

Слід зауважити, що з наданих сторонами справи розрахунків орендних платежів вбачається, що, зокрема за спірний період (за 20202021 роки) орендна плата була сплачена попередньому власнику земельної ділянки, правонаступником якого є позивач, шляхом отримання ОСОБА_2 орендної плати за майбутні періоди.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18 касаційним судом зазначено: «у пункті 10 договору оренди сторони домовилися про те, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Тому з урахування принципу належного виконання зобов`язання орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату за 2015 рік з індексом інфляції, як про це домовилися сторони в договорі; аналіз умов договору оренди свідчить, що сторони не передбачали в договорі оренди правил обчислення орендної плати з індексом інфляції. Позивач наполягає на тому, що орендна плата за 2015 рік становить 637,19 грн * 3.711 (сукупний індекс інфляції з 20 жовтня 2005 року (дата реєстрації договору) по 01 грудня 2015 року (дата виконання зобов`язання) = 2 364,83 грн. Натомість відповідач вважає, що відповідно до умов договору орендар не був зобов`язаний самостійно змінювати розмір орендної плати; оскільки сторони не передбачили в договорі оренди, що при обчисленні розміру орендної плати враховується сукупний індекс інфляції з 2005 року, то з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди, зокрема, пункту 10 та 11 (періоду внесення орендної плати), на користь його дійсності, чинності та виконуваності, колегія суддів вважає, що коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати за 2015 рік як добуток індексів інфляції з березня 2015 року по листопад 2015 року та складає 1,3109. А тому розмір орендної плати за 2015 рік, який підлягає стягненню з відповідача складає 835,29 грн».

Враховуючи надані сторонами справи розрахунки орендних платежів, які були виконані останніми без урахування умов укладеного договору оренди землі та висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, колегія суддів вважає за потрібне виконати власний розрахунок орендної плати, що підлягав сплаті за період з 2013 року до 2021 року, та за які попереднім власником земельної ділянки було отримано у 2013 році орендну плату за майбутні періоди у розмірі 110000,00 грн.

РікОрендна плата (пункт 9 договору оренди землі) Індекс інфляціїОрендна плата з урахуванням індексу інфляції (пункт 10 договору оренди землі)Виплачена орендна плата за землю у 2013 році
20134622,35 грн100,5 %4645,46 грн110000,00 грн
20144622,35 грн124,9 %5773,32 грн
20154622,35 грн143,3 %6623,83 грн
20164622,35 грн112,4 %5195,52 грн
20174622,35 грн113,7 %5255,61 грн
20184622,35 грн109,8 %5075,34 грн
20194622,35 грн104,1 %4811,87 грн
20204622,35 грн105 %4853,47 грн
20214622,35 грн110 %5084,59 грн
Усього--47319,01 грн110000,00 грн

З вище вказаного вбачається, що попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_2 , правонаступником якого є позивач, було отримано орендну плату за спірний період, шляхом виплати йому орендної плати за майбутні періоди у 2013 році у загальному розмірі 110000,00 грн.

Приватноправовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21)).

Оскільки колегія суддів встановила, що сума отриманої авансово первісним орендодавцем орендної плати охоплює розмір орендної плати, яку орендар мав сплатити за спірний період на час звернення нового орендодавця з позовом, то заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги щодо стягнення орендної плати за 2020-2021 роки є необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що вимоги про розірвання договору оренди землі, скасування державної реєстрації іншого речового права, зобов`язання повернути земельну ділянку мають похідний характер від вимоги про стягнення орендної плати, оскільки обґрунтовані саме несплатою відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою, то вказані вище вимоги за відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення орендної плати також не підлягають задоволенню.

Щодо заяви про поворот виконання судових рішень

06 серпня 2025 року та 08 серпня 2025 року до Полтавського апеляційного суду надійшла від представника ТОВ Агрофірми «Добробут» адвоката Вовка М.В. заява про поворот виконання судових рішень, в якій заявник прохав суд в порядку повороту виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року: зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 3,87 га, кадастровий номер :00:004:0299; стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ Агрофірми «Добробут» кошти у розмірі 41570,80 грн, що включають: 26647,70 грн орендної плати, 9923,10 грн судового збору, 5000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

У заяві зазначено, що право оренди спірної земельної ділянки, що виникло в ТОВ Агрофірми «Добробут» на підставі договору №265 від 02 квітня 2013 року припинено 06 березня 2024 року на підставі постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року.

Постановою Верховного Суду від 23 квітня 2025 року скасовано постанову Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, на виконання яких ТОВ Агрофірма «Добробут» 28 березня 2024 року також здійснила оплату коштів у сумі 41570,80 грн на банківські реквізити ОСОБА_3 , що підтверджується долученою платіжною інструкцією №С8-8106 від 28 березня 2024 року.

На пропозицію відповідача добровільно повернути сплачені грошові кошти, позивач не відреагував.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть зводиться до повернення стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

Згідно частини другої статті 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року №13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем (частина шоста статті 444 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Згідно із частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням наданих до суду апеляційної інстанції доказів щодо виконання в частині сплати грошових коштів скасованих у подальшому Верховним Судом постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року, висновку суду апеляційної інстанції під час повторного розгляду даної справи про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів вважає, що заява ТОВ Агрофірми «Добробут», в інтересах якого діє представник адвокат Вовк М.В., про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року підлягає частковому задоволенню, а саме слід здійснити поворот виконання вказаних судових рішень Полтавського апеляційного суду шляхом повернення стягнутих грошових сум у розмірі 41570,80 грн, що включають: 26647,70 грн орендної плати, 9923,10 грн судового збору, 5000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідив надані позивачем докази, із дотриманням норм процесуального права, правильно застосував норми матеріального права і ухвалив законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року без змін.

Щодо судових витрат у частині судового збору

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону України «Про судовий збір»).

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, натомість, з метою захисту своїх прав та законних інтересів відповідач був змушений звернутися з касаційною скаргою до Верховного Суду, то сплачений останнім судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 7939,20 грн підлягає стягненню на користь ТОВ Агрофірми «Добробут» із ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 141, 367, 374, 376, 382, 444 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Добробут» судовий збір за подачу касаційної скарги у розмірі 7939,20 грн.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Добробут», в інтересах якого діє представник адвокат Вовк Михайло Володимирович, про поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року задовольнити частково.

Здійснити поворот виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року та додаткової постанови Полтавського апеляційного суду від 05 березня 2024 року шляхом повернення стягнутих грошових сум у розмірі 41570,80 грн, що включають: 26647,70 грн орендної плати, 9923,10 грн судового збору, 5000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми «Добробут» кошти у розмірі 41570,80 грн, що включають: 26647,70 грн орендної плати, 9923,10 грн судового збору, 5000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 серпня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко