Справа № 299/4428/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 серпня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Мацунича М.В., Собослоя Г.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хемишинець Едіта Ігорівна, на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2025 року (головуючий суддя Трагнюк В.Р.) у справі № 299/4428/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 06.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 64367448, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10500,00 грн строком на 363 дні, зі сплатою відсотків у порядку та розмірі встановлених умовами договору (стандартна процентна ставка у розмірі 1,99 % в день; знижена процентна ставка 1,493% в день).

24.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 24112023, згідно умов якого останнє набуло права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до цього договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 64367448 у сумі 23 663,85 грн, з яких: 10 500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 13 163,85 грн - заборгованість за відсотками.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконав, коштів не повернув ні первісному кредитору, ні позивачу. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не нараховувало більше відсотків, ніж було визначено на момент відступлення права вимоги за договором факторингу від 24.11.2023 № 24112023. У зв`язку з цим позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором на момент пред`явлення позову у розмірі 23 663,85 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2025 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 6436748 в розмірі 23 663,85 грн, з яких: 10500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13 163,85 грн - сума заборгованості за відсотками.

Також стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 3028,00 грн судового збору.

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На це рішення суду подав апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хемишинець Е.І. Посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що ОСОБА_1 не отримував відповідь на відзив, яку подано ТОВ «ФК «ЄАПБ». Таку було направлено на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра не належить відповідачу. Відповідач не має жодної електронної пошти та не вміє нею користуватися. Така відповідь на відзив не направлена відповідачу у паперовій формі, у зв`язку з чим її належало залишити без розгляду. Внаслідок цього, відповідач не мав можливості зазначити обставини, які мають юридичне значення у цій справі.

У відповіді на відзив позивач, зокрема, повідомив про банківський рахунок ОСОБА_1 у АТ «ПриватБанк», на який переказано кредитні кошти. Відповідач зазначає, що для отримання кредитних коштів було використано банківські рахунки ОСОБА_1 у АТ «ПриватБанк», котрі є закритими. Зазначає, що на сайті ТОВ «ФК «ЄАПБ» сторонні особи створили на ім`я позивача облікову карту, де зазначили номер телефону та електронну пошту, що не належать ОСОБА_1 .

Вказує, що у березні 2023 року ОСОБА_1 звертався до АТ «ПриватБанк» із заявою про закриття карткового рахунку НОМЕР_1 та відповідачу було видано іншу картку.

При цьому, вночі 06.03.2023 на вказану картку НОМЕР_1 перераховано кредитні кошти в сумі 10500 грн., які надалі були переказані на невідомі відповідачу рахунки до наступного ранку 07.03.2023. Зазначає, що такі дії вчинені шахраями після того, як відповідач подав заяву про закриття такого карткового рахунку.

Оскільки використана шахраями картка була закрита ОСОБА_1 , відповідач не отримував відомостей про рух коштів по цій карті на фінансовий номер телефону, ні у додатку Приват24.

На підставі заяви ОСОБА_1 до ЄРДР внесено 12.03.2025 відомості про кримінальне провадження № 0000186 за ч. 2 ст. 190 КК України, в якій відповідач просив прийняти міри до ТОВ «Авентус Україна», що вимагає повернення заборгованості за кредит, який він не оформляв. Вказує, що стосовно телефонних дзвінків від ТОВ «ФК «ЄАПБ» з вимогами сплатити заборгованість відповідач раніше, 22.05.2023, подавав заяву до поліції, яка не зареєструвала заяву з тих мотивів, що це цивільні правовідносини.

Зазначає, що спірний кредитний договір є неукладеним, оскільки відповідач не вчиняв жодних активних дій для його укладення.

Позиція інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Межі розгляду апеляційним судом та явка учасників справи

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не належить до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Застосовані норми права

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з Положенням про застосування електронного підпису в банківській системі України, затвердженим Постановою ПравлінняНаціонального банку України від 14.08.2017 № 78 використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму (пункт 14).

Відповідно до пункту 29 Положення фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, має право використовувати простий ЕП у разі дотримання таких вимог: 1) електронна взаємодія фізичної особи здійснюється виключно з банком і з використанням технології, визначеної банком; 2) використання простого ЕП здійснюється на підставі договору відповідно до вимог пункту 14 розділу II цього Положення.

Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Фактичні обставини справи

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 64367448, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 10500,00 грн строком на 363 дні до 03.03.2024, зі сплатою відсотків у порядку та розмірі встановлених умовами договору (стандартна процентна ставка у розмірі 1,99 % в день; знижена процентна ставка 1,493% в день) (а.с. 5-11). У розділі 10 - Реквізити та підписи сторін - заначено,зокрема, РНОКПП відповідача, місце реєстрації.

Цей кредитний договір підписаний ОСОБА_1 з використанням ефектронного підпису одноразовим ідентифікатором С9706 відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Позивачем надано деталізовану інформацію щодо укладення такого електронного договору, зокрема, початок реєстрації на сайті з наданням згоди на обробку персональних даних 06.03.2023 о 20:07:15, направлення заявки клієнта про отримання кредиту о 20:25:10, прийняття рішення про видачу кредиту о 20:26:05, надіслання товариством СМС-повідомлення з кодом для підтвердження оферти о 20:26:33, введення коду з СМС-повідомлення, прийняття оферти 20:26:40, відправлення Товариством клієнту кредитних коштів та його примірника договору 20:27:08 (а.с. 102).

Щодо цього кредитного договору діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України).

У підпункті 1.5.1 та пункті 1.5 кредитного договору сторони узгодили, що нарахування процентів за користування кредитом становить 1,99% в день - стандартна процентна ставка, що застосовується у межах строку кредиту вказаного у п. 1.4 цього договору (363 дні).

За змістом п. 1.5.2 сторони узгодили, що знижена процентна ставка 1,493% в день застосовується якщо споживач до 09.03.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, тоді розмір процентів до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Споживачем не було здійснено сплату коштів до 09.03.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, жодні кошти на погашення кредитної заборгованості за цим договором споживачем не сплачено.

Відповідно до положень п. 2.1 кредитного договору кредит надано споживачу ОСОБА_1 у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок споживача - на платіжну картку № НОМЕР_1 .

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 заперечував те, що йому належить такий рахунок за платіжною карткою № НОМЕР_1 , зазначав, що позивачем не доведено належність такої платіжної картки відповідачу.

Натомість в апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що належний відповідачу рахунок за платіжною карткою № НОМЕР_1 у АТ «ПриватБанк» був закритий відповідачем на підставі його заяви у березні 2023 року, а відповідачу було видано іншу картку.

Водночас до апеляційної скарги ОСОБА_1 додав виписку АТ «ПриватБанк» про рух коштів по картці/рахунку № НОМЕР_1 (угода № SAMDNWFC1 від 18.05.2018), сформовану за період із 01.03.2023 по 12.02.2025 (а.с.166-168), з якої слідує, що раніше відповідач користувався в рамках угоди № SAMDNWFC1 від 18.05.2018 - карткою з № НОМЕР_2 , яку ОСОБА_1 зокрема було використано 03.03.2023 для зняття готівки у банкоматі, надалі з 06.03.2023 в рамках угоди № SAMDNWFC1 від 18.05.2018 була чинною картка № НОМЕР_1 , на яку було здійснено зарахування кредитних коштів у розмірі 10500 грн. о 20:27 год (а.с.166), що відповідає наданій позивачем деталізованій інформації щодо укладення електронного договору.

Тому доводи скаржника про те, що його рахунок в АТ «ПриватБанк» за платіжною карткою № НОМЕР_1 був закритий на час отримання кредиту є безпідставними та надуманими.

При цьому, як слідує з виписки про рух коштів, вказана карта № НОМЕР_1 була чинною - зокрема до 17.07.2023, на неї здійснювалося зарахування коштів (1500 грн 07.03.2023), після отримання кредитних коштів з неї здійснювалися перекази, у тому числі на «скарбничку».

У зв`язку з цим, судова колегія відхиляє, посилання ОСОБА_1 на те, що на час видачі кредиту карта № НОМЕР_1 була закритою, тому він не отримував у додатку Приват24 та на телефон відомостей про рух коштів по цій карті, оскільки такі твердження є необґрунтованими та спростовуються випискою про рух коштів.

За обставинами справи відповідач не довів обставин, на які посилався як на підставу для своїх заперечень проти позовних вимог, не спростував того, що кредитні кошти були зараховані на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , не надав доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить та того, що такий рахунок був закритий на момент переказу відповідачеві кредитних коштів у сумі 10500,00 грн, не надав доказів, що він звертався до банку емітента (АТ «ПриватБанк») за фактами здійснення платіжних операцій, що ним не виконувалися чи стосовно зупинення проведення операцій за його картою.

24.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір факторингу № 24112023, згідно умов якого останнє набуло права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 12-15).

Згідно з витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24112023 від 24.11.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 64367448, заборгованість за яким становила 23 663,85 грн, з яких: 10 500,82 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 13 163,85 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 16).

Згідно п. 1.2 цього договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід?ємною частиною цього договору (а.с. 15).

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Аналогічні висновки наведено у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 667/11010/14-ц.

На час відступлення права вимоги на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» строк кредитування за кредитним договором № 6436748 від 06.03.2023 не закінчився, а заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 64367448 станом на момент укладення договору факторингу від 24.11.2023 становила 23663,85 грн, з яких: 10500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 13163,85 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 16).

Виходячи з установленого договором розміру процентної ставки (1,99 % в день) та грошової суми процентів у графіку платежі - додатку № 1 (626,85 грн = 3 дні х 1,99 % х 10500; 626,85 грн плата за узгодженою п. 1.4 періодичністю платежів - три дні), судова колегія бере до уваги, що позивачем з урахуванням диспозитивності було нараховано відсотки в розмірі 13163,85 грн стосовно 21 визначеного графіком періодичного платежу, тобто за 63 дні користування (13 163,85 : 626,85 = 21).

Такі відсотки нараховані до спливу строку кредитування, визначеного кредитним договором.

У суді першої інстанції відповідачем не наведено доводів щодо необґрунтованості порядку нарахування складових кредитної заборгованості, не наведено доводів та не подано належних і допустимих доказів на спростування відомостей у розрахунку позивача.

Відповідач ОСОБА_1 не оспорює в апеляційній скарзі визначеного позивачем розміру заборгованості, скаржником та його представником не надано належних і допустимих доказів того, що сума заборгованості є меншою ніж визначено позивачем, не надано власного контррозрахунку.

ОСОБА_1 не заявляв позовних вимог про визнання недійсним кредитного договору, не надав судового рішення про визнання кредитного договору недійсним, не спростував презумпцію правомірності такого правочину.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання ОСОБА_1 кредитного зобов`язання ні на користь первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна», ні на користь позивача, а тому колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про необхідність стягнення боргу на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Стосовно доводів відповідача про те, що він не здійснював операцій з використанням картки (електронного платіжного засобу) АТ «ПриватБанк» за платіжною карткою № НОМЕР_1 пов`язаних з отриманням кредитних коштів та витрачанням (переказами) таких коштів, слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення № 705) (чинне на час виникнення спірних правовідносин) банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктами 5-6 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Встановлено, що до відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області було подано заяву ОСОБА_1 від 12.03.2025, на підставі якої до ЄРДР внесено 13.03.2025 відомості про кримінальне провадження № 0000186 за ч. 2 ст. 190 КК України, в якій відповідач просив прийняти міри до ТОВ «Авентус Україна», що вимагає повернення заборгованості за кредит, який він не оформляв. З витягу із ЄРДР вбачається, що під час дачі пояснення ОСОБА_1 посилався на те, що у березні 2023 року став потерпілим від шахрайських дій, а саме 06.03.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та злочинцями, які незаконно використовували його дані та зловживаючи службовим становищем сфальсифікували договір № 6436748 про надання споживчого кредиту та незаконно заволоділи коштами в сумі 10500 грн з картки ОСОБА_1 . За цей період часу ТОВ «Авентус Україна» нарахувало відсотки за несплату кредиту в сумі 13163 грн.

Тобто, вищевказана заява подана ОСОБА_1 12.03.2025 - через два роки після оформлення кредитного договору від 06.03.2023.

За обставинами даної справи ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву заперечував ту обставину, що йому належить банківський рахунок за платіжною карткою № НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк», в апеляційній скарзі відповідач визнав таку обставину, проте безпідставно посилався на те, що вказана картка була ним закрита на час оформлення кредитного договору від 06.03.2023, усупереч встановленим судом обставинам справи.

Беручи до уваги конкретні обставини даної справи, поведінку сторони відповідача, спрямовану на спотворення дійсних обставин справи, звернення ОСОБА_1 до поліції через два роки після укладення спірного договору кредиту про прийняття мір до кредитора, відсутність своєчасного звернення до банку за з`ясуванням обставин щодо спірних операцій за картковим рахунком та блокуванням картки, відсутність своєчасного повідомлення у розумний строк правоохоронних органів про вчинення несанкціонованих дій стосовно його банківського рахунку, судова колегія вважає, що саме по собі посилання на внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне провадження № 0000186 не є достатнім та достовірним доказом, який не спростовує факт отримання кредитних коштів на банківський рахунок ОСОБА_1 за платіжною карткою № НОМЕР_1 в АТ «ПриватБанк».

ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження того, що після надходження на його рахунок кредитних коштів, а також переказів цих кредитних коштів, відповідач виконав свій обов`язок негайно повідомити АТ «ПриватБанк» про виявлення факту платіжних операцій, які він не виконував. Адже до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач ОСОБА_1 .

Відповідач не наводив доводів та не надав доказів того, що він повідомляв АТ «ПриватБанк» про платіжні операції, які не виконувалися користувачем (чи втрату електронного платіжного засобу), а також доказів того, що АТ «ПриватБанк» зупиняв здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

ОСОБА_1 не надав до справи належних і допустимих доказів на підтвердження того, що він виконав дії та надав інформацію, яка необхідна була АТ «ПриватБанк» для з`ясування обставин щодо спірних операцій.

Ні у відзиві на апеляційну скаргу, ні в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначено, який номер телефону він використовує. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не було направлено банком інформацію про здійснені операції на фінансовий номер телефону, відповідач не надав доказів, який саме його номер телефону було ним вказано при укладенні з АТ «ПриватБанк» угоди SAMDNWFC1 від 18.05.2018.

Стосовно посилань ОСОБА_1 на те, що він не мав можливості зазначити вищевказані обставини, оскільки відповідь на відзив було направлено на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , котра не належить відповідачу, який не має жодної електронної пошти та не вміє нею користуватися, слід зазначити наступне.

Судова колегія вважає, що відповідне право відповідач реалізував у суді апеляційної інстанції та зазначив про такі обставини.

Однак відповідач не довів обставин, на які посилався як на підставу для своїх заперечень проти позовних вимог, не спростував того, що кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок № НОМЕР_1 , не надав доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить та того, що такий рахунок був закритий на момент переказу відповідачеві кредитних коштів у сумі 10500,00 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

Оскільки за результатом розгляду апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, тому понесені ОСОБА_1 судові витрати за подання апеляційної скарги слід залишити за відповідачем.

Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, т382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хемишинець Едіта Ігорівна - залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 серпня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: