ПОСТАНОВА

Іменем України

13 серпня 2025 року м. Кропивницький

справа № 397/705/25

провадження № 22-ц/4809/1288/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи - Приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтун Володимир Олександрович, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2025 року у складі головуючого судді Максимовича І. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви і ухвали суду першої інстанції.

У червні 2025 року ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтун Володимир Олександрович, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період з 01 січня 1997 року до дня загибелі ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування заяви зазначала, що з початку 1997 року почала проживати однією сім`єю із ОСОБА_2 . Вони проживали в селі Бірки, Кропивницького району, вели домашнє господарство, обробляли городи, слідкували за порядком на землі, утримували худобу, здійснювали спільні покупки та завжди жили повноцінною сім`єю.

27 червня 2024 року ОСОБА_2 було мобілізовано до лав Збройних Сил України, у військову частину НОМЕР_1 , де він проходив військову службу.

27 листопада 2024 року на адресу заявниці надійшло сповіщення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 в якому вказано, що ОСОБА_2 зник безвісти на полі бою 25 листопада 2024 року в районі населеного пункту Нижній Клин Суджанського району Курської області.

Надалі, 29 листопада 2024 року ОСОБА_1 отримала сповіщення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ОСОБА_2 загинув на полі бою ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після загибелі ОСОБА_2 залишилось спадкове майно та інші права і обов`язки, які потребують правового врегулювання.

Вказує, що є спадкоємцем четвертої черги за законом до майна померлого. Інших спадкоємців померлий не має.

ОСОБА_1 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Ковтуна В. О., на що останнім надано письмову відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено про необхідність встановлення у судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років.

Встановлення даного факту необхідне їй для отримання грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, і не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтун В. О., треті особи ІНФОРМАЦІЯ_1 , Олександрівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Роз`яснено заявниці, що відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає їй звернутися до суду за захистом порушеного права в порядку позовного провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції керувався тим, що в даному випадку наявний спір про право, а тому заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біденко Олександр Станіславович, подала до Кропивницього апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2025 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказав, що висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним та нічим не підтверджений.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзивів на апеляційну скаргу учасниками справи не подано, що згідно з ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Щодо участі учасників справи в суді апеляційної скарги.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце слухання справи.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника заявниці адвоката Біденка О. С., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до місцевого суду.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції керувався тим, що в даному випадку наявний спір про право, а тому заява не підлягає розгляду в окремому провадженні.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Згідно до частин 1, 2 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц зазначено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

З точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

У заяві ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу заявниці та ОСОБА_2 в період з 01 листопада 1997 року до дня його загибелі, ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначала про те, що встановлення даного факту необхідне їй для отримання грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, і не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Інших спадкоємців, членів сім`ї та утриманців окрім неї у померлого немає.

Прийшовши до висновку, що зі змісту поданої заяви вбачається наявність спору про право, суд першої інстанції не зазначив між ким наявний спір про право та хто повинен бути відповідачем у даному спорі.

Натомість, процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №640/10329/16.

При розгляді даної заяви суд повинен з`ясувати наявність заінтересованих осіб, вирішити питання про залучення їх до участі у справі та з`ясувати їх думку з приводу поданої заяви.

За таких обставин, суд першої інстанції зробив передчасний висновок про наявність спору про право та наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Біденко Олександр Станіславович, задовольнити.

Ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 05 червня 2025 року скасувати, а справу напрати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 25.08.2025.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко