Справа № 472/557/25
Провадження №2-о/472/41/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року с- ще Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

за участю секретаря Маслюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Веселинове Миколаївської області справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

13 травня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В заяві зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис за №232 Веселинівським відділом ДРАЦС у Вознесенському районі Миколаївської області Південного МУМЮ (м. Одеса).

На день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . У зв`язку зі станом здоров`я та потребою у догляді, заявниця переселилась до бабусі. Починаючи з 2014 року і по день смерті бабусі, ОСОБА_1 проживала в житловому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та здійснювала за бабусею догляд.

Після смерті бабусі відкрилась спадщина, до складу якої увійшли усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті

На випадок смерті померлою було складено заповіт 24.11.2015 року, яким зробила розпорядження: земельну ділянку розміром 6.65 га, що розташована на території Ставківської сільської ради, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповіла онуці ОСОБА_1 .

Враховуючи те, що на час відкриття спадщини заявник проживала разом із спадкодавцем і заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину.

25.04.2025 року заявник звернулася до нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину та надала довідку Ставківського старостинського округу від 16.04.2025 року. Але нотаріус роз`яснила, що вона пропустила визначений законом строк для прийняття спадщини та рекомендувала звернутись до суду з метою визнання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки зареєстрована за іншою адресою, ніж спадкодавець.

Враховуючи роз`яснення нотаріуса, позивач звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовною заявою про визнання додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки згідно п. 1 абз. 30 листа ВССУ від 16.05.2013 року №24/753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у випадку, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, суди не повинні задовольняти вимоги про визнання додаткового строку для прийняття спадщини.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просила задовольнити її.

Представник заявника ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області Стаднічук А. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника, не заперечують проти задоволення заяви.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду пояснили, що дійсно ОСОБА_1 проживала однією сім`єю приблизно з 2014 року та здійснювала догляд за ОСОБА_2 до її смерті. Свідки знають, що бабуся склала заповіт та заповіла земельну ділянку онучці (заявниці), претензій до заповіту не мають.

Суд заслухавши заявницю ОСОБА_1 , представника заявника ОСОБА_3 , показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Федорівка Вознесенського району Миколаївської області померла ОСОБА_2 , смерть якої було зареєстровано 23 вересня 2024 року Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за актовим записом № 232 /а.с. 8/.

Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на земельну ділянку розміром 6.65 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ставківської сільської ради.

Статтею 1220 ЦК України визначено, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт та заповіла земельну ділянку розміром 6.65 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ставківської сільської ради, належну їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №044410, кадастровий номер земельної ділянки 1 :01:000:0079, кадастровий номер земельної ділянки 2 :01:000:0190 ОСОБА_1 . Заповіт складено і посвідчено 24 листопада 2015 року, секретарем Ставківської сільської ради Крижанівською Т.О., і зареєстровано в реєстрі за № 70 /а.с.9/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі "батько" зазначено ОСОБА_7 , в графі "мати" зазначено ОСОБА_2 /а.с.5/.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_2 , ОСОБА_8 (рос. мовою) 28.08.1982 року уклав шлюб з ОСОБА_6 (рос. мовою), про що Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області було зроблено запис №12, після чого остання змінила прізвище на « ОСОБА_9 » /а.с.6/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 (рос. мовою) народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі "батько" зазначено ОСОБА_8 (рос. мовою), в графі "мати" зазначено ОСОБА_4 (рос. мовою) /а.с.7/.

Виходячи з наведеного підтверджується родинний зв`язок - баба ОСОБА_2 - онучка ОСОБА_1 .

На виконання вимог закону ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Ельдарової О.М. з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Ознайомившись з документами, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується "Довідка - роз`яснення" № 49/01-16 від 25.04.2025 року /а.с. 10/.

Судом було витребувано від завідувача Другої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області в.о. завідувача Веселинівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Онищенко Л. інформацію про наявність /відсутність спадкової справи, заведеної за фактом смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Федорівка Вознесенського району Миколаївської області.

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №81446406 від 06.06.2025 р. спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України визначено, що умовою прийняття спадщини є саме факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація за однією адресою.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК України наведений в ч.1 цієї статті перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом, не є вичерпним, оскільки в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Вказана позиція викладена в постановах Верховного суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 та від 01.07.2020р. по справі №222/1109/17.

Факт постійного проживання заявниці з її померлою бабусею ОСОБА_2 на час відкриття спадщини з ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 також підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

-довідкою Ставківського старостинського окргу Веселинівської селищної ради Миколаївської області вих. №35-13-10/19 від 16.04.2025 р. з якої вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , постійно проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 з 11.07.1992 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Знята з реєстраційного обліку, як померла. За цією адресою разом з померлою на момент її смерті проживала але не зареєстрована: онука - ОСОБА_1 , 1983 року народження проживає без реєстрації з 2014 року по сьогоднішній день /а.с.11/.

На підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів та, враховуючи, що встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 11-13, 19, 77-81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , уродженка смт. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Повне рішення суду складено 02 вересня 2025 року.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області А.О. Тустановський