ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

01 вересня 2025 року м. Херсон

Єдиний унікальний номер справи: 766/6867/18

Номер провадження: 22-ц/819/826/25

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справах:

головуючого Склярської І.В.,

суддів: Воронцової Л.П., Кутурланової О.В.,

секретар Андреєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 червня 2025 року (під головуванням судді Ус О.В.), у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції Херсонської області з заміною відповідача на Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), третя особа - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення грошових коштів,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

19.04.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Головного територіального управління юстиції Херсонської області на свою користь суму в розмірі 124122,28 грн.

В обґрунтування позову вказав, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 08.09.2009 року стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором у розмірі 23631,76 доларів США, що еквівалентно 180492,29 грн. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист. Оскільки боржники самостійно не виконали рішення суду, державним виконавцем складено акт опису й арешту майна від 13.05.2011 р. та 22.03.2011 року, описавши по частині квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до протоколів прилюдних торгів №2212522, №22122523 проведено 20.02.2013 року прилюдні торги по реалізації арештованого майна, що є предметом іпотеки та він є переможцем торгів. До проведення торгів, ним було сплачено гарантійний внесок в сумі 22186,52 грн, а після перемоги на торгах на рахунок виконавчої служби перераховано 140514,54 грн. за придбане майно та 1643,44 грн. в якості доплати винагороди торгівельній організації. 22.02.2013 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. йому видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, а саме квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.12.2014 року залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.04.2015 року визнано недійними вищевказані прилюдні торги; свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів виданого на його ім`я. Вказує, що у зв`язку із наведеними вище обставинами, сплачені ним грошові кошти в сумі 128102,32 грн. підлягають стягненню з виконавчої служби, як з продавця арештованого майна, реалізованого на прилюдних торгах в порядку застосування реституції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 червня 2025 року ухвалено:

Позов ОСОБА_1 до Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення грошових коштів задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 34) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошові кошти в розмірі 124122,28 грн (сто двадцять чотири тисячі сто двадцять дві гривні двадцять вісім копійок).

Стягнути з Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 34) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1242,00 грн. (одна тисяча двісті сорок дві гривні 00 копійок).

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі Південне Міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) вважає, що Херсонським міським судом Херсонської області при ухвалені оскаржуваного рішення неповно з`ясовано та надана невірна оцінка обставинам, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а тому просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 червня 2025 року у справі № 766/6867/18 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовити.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1)Доводи осіб, які подали апеляційні скарги

В обґрунтування доводів апеляційної скарги уповноважена особа Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) послалася на те, що суд першої інстанції взагалі не надав оцінки наданим представником Міжрегіонального управління доказам, а також не зазначив, чому їх необхідно відхилити або у зв`язку з чим такі докази не підлягають врахуванню.

Апелянт послався на наявність рішення суду першої та апеляційної інстанції у справі №668/17285/13-ц, якими задоволені вимоги: визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , проведеною філією 22 ПП «НИВА - В.Ш.» 20.02.2013 року; визнано протокол №2212522 від 20.02.2013 року по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_4 та протокол №2212523 від 20.02.2013 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_5 недійсними; визнано акт про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів від 22.02.2013 року 1/2частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 та акт про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів від 22.02.2013 року 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 недійсним; визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22 лютого2013 року, №196, видане ОСОБА_1 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. на квартиру АДРЕСА_1 .

Апелянт навів розрахунки які було здійснено ОСОБА_1 , а також відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області стягувачу.

Вказав, що згідно Протоколів та Актів про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна переможцем торгів став ОСОБА_1 , а отже, він є покупцем за укладеним за результатами торгів договором купівлі-продажу .

Відповідно до договорів №2212523 та №2212522 від 28.12.2012 року, укладеного між ГУЮ у Херсонській області та організатором прилюдних торгів - Херсонською філією ПП «НИВА -В.Ш.», спеціалізована організація надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а ГУЮ у Херсонській області самостійно виступає від свого імені на прилюдних торгах як продавець.

Скаржник, посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України, наводячи аналіз наведеної норми права, положення ст. 509 , ч.1 ст. 177, ч.1 ст. 202 ЦК України та наявність рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.12.2014 року у справі №668/17285/13-ц, яке набрало законної сили у встановленому порядку, зазначає, що Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області 01.03.2013 було перераховано грошові кошти в розмірі 124122,28 грн на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується платіжними дорученнями, а отже сплачені позивачем за придбання на електронних торгах нерухомого майна (квартири), кошти підлягали виплаті ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Однак, у зв`язку з прийняттям рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.12.2014 року у справі №668/17285/13-ц правова підстава для сплати ОСОБА_1 коштів за придбання на електронних торгах нерухомого майна, відпала.

Тобто, за загальним правилом правовою основою для набуття права власності на річ (в т.ч. грошові кошти) є правочин. За відсутності останнього або в разі визнання правочину недійсним, набуття права власності набувача на річ не відбувається та не презюмується.

У зв`язку із зазначеним, щодо такого майна у його зберігача виникають відповідні наслідки, зокрема, у вигляді обов`язку повернути таке майно (в т.ч. грошові кошти) його власнику.

Саме ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» було основним вигодонабувачем спірної суми коштів внаслідок проведення електронних торгів, який отримав кошти у розмірі 124122,28 грн від Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області в результаті реалізації предмету іпотеки, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рахунок задоволення своїх грошових вимог за кредитним договором.

Докази зворотного, а також того, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» вказана сума коштів була повернута міжрегіональному управлінню після визнання недійсним судом правочину, в матеріалах справи відсутні та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не спростовані.

Водночас, обставин законності володіння отриманими грошовими коштами у розмірі 124122,28 грн ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не навів.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності, міжрегіональне управління доходить висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України та стягнення саме з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 124122,28 грн безпідставно збережених ним коштів.

Апелянт зазначає, що ані Відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області, ані Міжрегіональне управління, в межах здійснення примусових дій за виконавчим провадженням, не набував та ні в якому разі не міг зберегти жодного майна, в тому числі і грошових коштів, за рахунок позивача.

Разом з цим, перерахування коштів ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" під час проведення виконавчих дій за виконавчим провадженням, здійснювалося Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області за відсутності жодних ознак відплатності чи набуття матеріальної вигоди.

До прийняття судового рішення про визнання торгів недійсними існували усі законні підстави для набуття ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" коштів, що були перераховані Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області в результаті реалізації арештованого майна боржника, тому дії державного виконавця щодо перерахування коштів ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" були вчинені у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, а тому були абсолютно законними.

До того ж апелянт наголошує на тому, що жодним судовим рішенням дії відділу ДВС не були визнані протиправними.

Крім того, при вирішенні даного спору міжрегіональне управління вважає за можливе застосувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, хоча і зроблену стосовно інших правовідносин, однак таку, що з урахуванням аналогії може бути застосована й у даній справі. Мова йде про позицію стосовно неналежності відповідача - державного реєстратора за вимогою про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16). Незважаючи на те, що в таких випадках оскаржується конкретна реєстраційна дія, по суті спір йде щодо майна, тобто стосується інтересів його фактичного набувача. За таких умов виконання реєстратором передбачених законом і чітко регламентованих дій фактично здійснюється в інтересах набувача такого майна, відтак не створює підстав для залучення такого реєстратора до участі у справі в якості відповідача, оскільки при реєстраційних діях цивільних прав щодо такого майна останній не набуває. Схожість правовідносин з даному випадку з точки зору міжрегіонального управління полягає в тому, що державний виконавець також здійснює делеговані йому державою та чітко регламентовані дії з виконання рішення суду або іншого виконавчого документа. При цьому виконавець не набуває цивільних прав на отримане в ході виконання майно (кошти), а передає їх кінцевому набувачу - стягувачу. За таких умов державний виконавець не є набувачем отриманих в ході виконавчих дій кошів, відтак не може виступати належним відповідачем в цьому спорі.

Не може вважатися належним відповідачем у справі міжрегіональне управління і стосовно інших отриманих Відділом примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області за результатами торгів коштів (виконавчого збору та витрат виконавчого провадження), оскільки вказані кошти були направлені на відповідні бюджетні рахунки.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/ або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року в справі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

За таких обставин позов ОСОБА_1 є безпідставним, таким, що заявлений до неналежного відповідача, а тому задоволенню не підлягає.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Про апеляційний розгляд справи учасники справи повідомлені належним чином у встановленому процесуальним законом порядку, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Мотивувальна частина

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд першої інстанції зазначив та з матеріалів справи вбачається, що:

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 22.12.2014 року у справі №668/17285/13-ц визнано недійсними прилюдні торги з реалізації нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , проведеною філією 22 ПП «НИВА - В.Ш.» 20.02.2013 року; визнано протокол №2212522 від 20.02.2013 року по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_4 та протокол №2212523 від 20.02.2013 по проведенню прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки та належить ОСОБА_5 недійсними; визнано акт про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів від 22.02.2013 року 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 та акт про реалізацію предмета іпотеки з прилюдних торгів від 22.02.2013 року 1/2 частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 недійсним; визнано недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 22 лютого 2013 року, №196, видане ОСОБА_1 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Шулік А.О. на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 20.04.2015 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 22.12.2014 року залишено без змін.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28.01.2016 року у справі №668/7894/15-ц стягнуто з Державного бюджету України через Управління державної казначейської служби України у м. Херсоні Херсонської області на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6206,11 грн., які надійшли в якості оплати виконавчого збору згідно платіжного доручення № 1276 від 01.03.2013 року, та грошові кошти в сумі 6206,11 грн., які надійшли в якості оплати виконавчого збору згідно платіжного доручення № 1280 від 01.03.2013 року.

Відповідно до протоколів №2212522, №22122523 проведено 20.02.2013 року прилюдні торги по реалізації арештованого нерухомого майна, що є предметом іпотеки, що належить ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по 1/2 частині кожного вказаної квартири, майно придбано переможцем торгів позивачем ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 було внесено на рахунок ПП «Нива-В.Ш.» гарантійні внески в розмірі 821,72 грн за квитанцією №к111/J/137 від 19.02.2013 р. та в розмірі 821,72 грн. за квитанцією №к111/J/136 від 19.02.2013 р.; 20.02.2023 року сплачено кошти за придбання на аукціоні майна згідно протоколу №2212523 від 20.02.2013 р. в розмірі 70257,27 грн. за квитанцією №к111/К/57 та в розмірі 70257,27 грн. за протоколом №2212522 №квитанції к111/К/60 від 20.02.2013 р.; 20.02.2013 року за квитанцією № к111/К/58 сплачено 11093,26 грн. різниця суми винагороди та гарантійного внеску від переможця торгів №2212523 від 20.02.2013 р., 20.02.2013 року за квитанцією № к111/К/61 сплачено 11093,26 грн. різниця суми винагороди та гарантійного внеску від переможця торгів №2212522 від 20.02.2013 р.

Згідно розпорядження №22533631/1 від 01.03.2013 року Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області, грошові кошти у сумі 70257,27 грн, що надійшли 20.02.2013 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого провадження №22533631 по виконанню виконавчого листа №2-982/09 виданого 03.03.2010 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу на загальну суму 181267,64 грн необхідно перерахувати: 62061,14 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», 6206,11 грн. виконавчого збору до державного бюджету, 173,32 грн. витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, понесені державною виконавчою службою, 1816.70 грн. витрат на оплату роботи суб`єкта оціночної діяльності, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, понесені державною виконавчою службою.

Розпорядженням №22534629/1 від 01.03.2013 року Відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Херсонській області, грошові кошти у сумі 70257,27 грн, що надійшли 20.02.2013 року на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого провадження №22534629 по виконанню виконавчого листа №2-982/09 виданого 03.03.2010 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу на загальну суму 181267,64 грн необхідно перерахувати: 62061,14 грн. на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», 6206,11 грн. виконавчого збору до державного бюджету, 173,32 грн. витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, понесені державною виконавчою службою, 1816.70 грн. витрат на оплату роботи суб`єкта оціночної діяльності, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, понесені державною виконавчою службою.

Згідно копії платіжного доручення від 01.03.2013 р. ГТУЮ у Херсонській області перераховано на рахунок ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» грошові кошти в сумі 62061,14 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції , посилаючись на вимоги ч.1 ст. 216 ЦК України, виходив з того, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно Протоколів та Актів про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна переможцем торгів став позивач ОСОБА_1 , а отже, покупцем за укладеним за результатами торгів договором купівлі-продажу є переможець торгів.

Відповідно до договорів №2212523 та №2212522 від 28.12.2012 року, укладеного між ГУЮ у Херсонській області та організатором прилюдних торгів - Херсонською філією ПП «НИВА -В.Ш.», спеціалізована організація надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а ГУЮ у Херсонській області самостійно виступає від свого імені на прилюдних торгах як продавець.

В зв`язку з наведеним сплачені ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 128 102,32 грн. необхідно стягнути саме з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), який є правонаступником ГУЮ у Херсонській області, як з продавця арештованого майна, реалізованого на прилюдних торгах в порядку застосування реституції.

Суд зазначив, що аналогічний правовий висновок було здійснено Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі №6-1884цс15, що в силу ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції.

У судовому рішенні суду апеляційної інстанції від 20.04.2015 року у справі №668/17285/13-ц суд виснував що при проведенні торгів були допущені порушення процедури проведення прилюдних торгів, що вплинуло на результати їх проведення та зазначав, що у разі, коли прилюдні торги з продажу майна проводились на виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, то при вирішенні судом питання про наявність чи відсутність порушення встановлених законодавством правил проведення торгів норми Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин не застосовуються, а застосовуються загальні норми, що регулюють правовідносини з реалізації нерухомого майна з прилюдних торгів, - норми Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення. Зважаючи на те, що судовим рішенням від 08.09.2009 року ухвалено стягнути заборгованість за кредитним договором, спірне майно реалізовувалось не як предмет іпотеки, а як арештоване майно в порядку виконання судового рішення про стягнення кредитної заборгованості, судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутнє, а отже відсутні підстави застосувати до спірних правовідносин норм Закону України «Про іпотеку», зокрема ч. 3 ст. 45 цього закону, яка передбачає, що прилюдні торги проводяться принаймні за умови присутності одного учасника.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі статтею 1 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження», який був чинним на час проведення прилюдних торгів (далі Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень

і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 52 Закону № 606-XIV передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до частини першої статті 62 Закону № 606-XIV реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Виходячи з правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а отже, є правочином.

Зазначений висновок узгоджується з нормами статей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, згідно з якими публічні торги належать до договорів купівлі-продажу.

Таким чином, відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, а тому така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першоютретьою, шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін

у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Отже, у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) прилюдних торгів за позовом учасника таких торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами прилюдних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме: у покупця повернути придбане майно, у продавця повернути отримані від покупця кошти.

За змістом частин першої і другої статті 216 ЦК України правовими наслідками недійсності правочину є реституція та відшкодування збитків (додатковий наслідок).

Норми статті 216 ЦК України застосовується виключно до сторін правочину.

Сторонами договору купівлі-продажу є покупець та продавець (стаття 655 ЦК України).

Покупцем за договором купівлі-продажу майна з прилюдних торгів

є переможець торгів, який підписав протокол про їх результати та отримав затверджений державним виконавцем акт, а продавцем за таким договором може бути як спеціалізована організація, що проводила торги, так і виконавча служба, від імені якої могла виступати спеціалізована організація як організатор торгів.

Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов договору, що укладається між державною виконавчою службою та спеціалізованою організацією, яка проводить прилюдні торги.

У разі якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією

з відділом державної виконавчої служби договору ця організація під час укладення на торгах договору є представником відділу державної виконавчої служби, то стороною такого договору, а відповідно і продавцем, є державна виконавча служба. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом державної виконавчої служби договору, який за змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відповідно і продавцем, є спеціалізована організація.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15 та постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 165/711/16-ц (провадження № 61-31591св18).

В апеляційній скарзі, особа, яка її подала зазначила: відповідно до договорів №2212523 та №2212522 від 28.12.2012 року, укладеного між Документ сформований в системі «Електронний суд» 25.06.2025 4 ГУЮ у Херсонській області та організатором прилюдних торгів - Херсонською філією ПП «НИВА -В.Ш.», спеціалізована організація надає послуги з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, а ГУЮ у Херсонській області самостійно виступає від свого імені на прилюдних торгах як продавець.

У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 552/5052/20 (провадження № 61-3585св21) вказано, що в разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних торгів за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, виникають права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору, а саме:

у покупця повернути придбане майно, у продавця повернути отримані від покупця кошти.

Оскільки набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, є державна виконавча служба та організатор електронних торгів, а покупцем переможець прилюдних торгів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17), відповідно, у разі визнання прилюдних торгів недійсними, настають наслідки недійсності правочину.

У постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 489/7680/18 (провадження № 61-15397св19) зазначено, що, встановивши, що, реалізовуючи квартиру на електронних торгах, виконавча служба самостійно виступала від свого імені як продавець і такі електронні торги визнані недійсними за рішенням суду, суди обґрунтовано виходили з того, що сплачена сума коштів за недійсним правочином підлягає стягненню на користь позивача саме з відділу державної виконавчої служби.

У постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 285/3523/18 (провадження № 61-19213св19) вказано, що суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що у цьому випадку продавцем арештованого майна виступає орган державної виконавчої служби, який цього не заперечував, й та обставина, що після реалізації цього майна кошти були перераховані на рахунок стягувача, не позбавляє виконавчу службу статусу продавця у спірних правовідносинах; дотримання передбачених законодавством умов і порядку проведення прилюдних торгів є обов`язковою умовою правомірності цього правочину, і у разі визнання прилюдних торгів недійсними сторони договору повертаються у первісний стан шляхом реституції, а тому з виконавчої служби на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти, сплачені нею за придбане майно.

Оскільки, при реалізації квартири на прилюдних торгах ГУЮ у Херсонській області самостійно виступав від свого імені на прилюдних торгах як продавець і за рішенням суду такі прилюдні торги визнані недійсними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сплачена позивачем сума коштів за недійсним правочином підлягає стягненню на користь позивача саме з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), на якого відповідно до ухвали суду першої інстанції від 14 квітня 2021 року, з урахуванням вимог ст. 55 ЦПК України замінено відповідача Головне територіальне управління юстиції у Херсонській області. Подібні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 14 липня 2021 року у справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20) та

від 03 листопада 2021 року у справі № 334/4600/15 (провадження

№ 61-1045св20).

Матеріали справи містять докази про суму коштів внесених покупцем ОСОБА_1 за придбане майно ( по частки квартири) ( а.с.9-10,19-20) та вона не є вищою до заявленою ним до стягнення.

Аргументи заявника про неправильність визначення належного відповідача у справі, обрання позивачем неналежного способу захисту не ґрунтуються на вищенаведених доводах.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення ( п. 1 ч. 1ст. 374 ЦПК України).

Суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права,, що в силу вимог ст. 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргуПівденного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий І.В. Склярська

Судді: Л.П. Воронцова

О.В. Кутурланова

Повний текст постанови складено 01.09.2025 року.

Суддя І.В.Склярська