Справа № 331/3231/25
Провадження № 2/331/2264/2025
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

13 червня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, скасування заборгованості по сплаті аліментів, визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

09 червня 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , яка діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВО № 1106135 від 26 травня 2025 року, звернувся до суду через підсистему "Електронний суд" з позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, скасування заборгованості по сплаті аліментів, визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов до наступних висновків.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Із змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги позивача складаються з декількох вимог, зокрема, позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Шептак А.І., просить суд:

1) припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, що стягуються на підставі судового наказу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2018 року (справа № 310/646/18);

2) звільнити ОСОБА_1 з 26.09.2023 року від сплати заборгованості по аліментам по виконавчому провадженню серії ВО № 60982969, присуджених за судовим наказом, виданим 26.02.2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області (справа № 310/646/18) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини заробітку (доходу), платника аліментів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.02.2028 року;

3) визнати судовий наказ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2018 року (справа № 310/646/18), на підставі якого стягуються аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, таким, що не підлягає виконанню, починаючи з 26.09.2023 року;

4) стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Отже, згідно пунктів 4), 5) частини 1 статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб;

Відповідно до частини 1 статті 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Згідно частини 8 статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відтак, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів, боржник не може звертатися до суду з позовом про припинення стягнення аліментів за судовим наказом та визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Питання щодо стягнення аліментів може бути переглянуто в порядку, передбаченому частиною 7 та частиною 8 статті 170 ЦПК України, боржник може звернутися до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами або подати позов про зменшення розміру аліментів.

Із змісту статті 20 ЦПК України вбачається, що не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 4 статті 188 ЦПК України, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Із поданої представником позивача адвокатом Шептак А.І. позовної заяви, вбачається, що всупереч ч. 4 ст. 188 ЦПК України, в одне провадження об`єднано вимоги, які слід розглядати в порядку позовного та наказного провадження.

Відповідно до пункту 2) частини 4 статті 185 ЦПК України, позовна заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Отже, оскільки представником позивача - адвокатом Шептак А.І., було помилково об`єднала в одне провадження вимоги, які слід розглядати в порядку різного провадження - позовного та наказного провадження, суд, відповідно до пункту 2) частини 4 статті 185 ЦПК України, повертає матеріали позовної заяви особі, яка її подала.

Суд вважає за необхідне роз`яснити, що у даному випадку позивач не позбавлений можливості звернутися до суду цивільної юрисдикції із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу у справі № 310/648/18 або подати позов про зменшення розміру аліментів чи відповідно стягнення аліментів на його користь.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що повернення позовної заяви відповідно до пункту 2) частини 4 статті 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 185, 188, 352-354 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, скасування заборгованості по сплаті аліментів, визнання судового наказу таким що не підлягає виконанню та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати копію ухвали позивачу і його представнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун