Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/951/25
Провадження № 2/475/521/25
У Х В А Л А

25.08.2025смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Єгорової Н.І..,

при секретареві Маковецькій Л.А.,

розглянувши заяву представника позивача-адвоката Полчанінової Олени Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Доманівської селищної ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Доманівської селищної ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Разом з позовом представником позивача до суду надано заяву про забезпечення позову, в якій просять вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не перешкоджати позивачу ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особисто кожного тижня , раз у два дні , зокрема у кожний вівторок , четвер та у суботу у вільний від навчання час , та забезпечувати можливість спілкування за допомогою телефонного зв"язку та /або відеозв"язку кожного дня з 19 год до 20год, а також за першою вимогою позивача повідомляти інформацію щодо матеріального стану ,фізичного здоров"я, розвитку та потреб дітей, фактичного місця їх проживання та перебування , а у разі настання змін , повідомляти про це особисто позивача не пізніше наступного дня настання таких обставин.

Заява мотивована тим, що сторони від шлюбних стосунків мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

05 березня 2025 року, в той час коли позивач перебував тимчасово за кордоном, відповідачка з невідомих йому причин зібрала свої речі та разом із дітьми покинула будинок, де вони всі разом проживали, та переїхала в інше невідоме на сьогодні місце проживання. З того часу подружжя проживають окремо та фактично з даного моменту між позивачем та відповідачем почалися непорозуміння щодо прийняття батьком участі у вихованні дітей, їх відвідуванні та спілкуванні Відповідач почала створювати штучні перешкоди з метою унеможливлення належного спілкування позивача із дітьми, зокрема перестала відповідати на телефонні дзвінки та повідомлення позивача у всіх можливих менеджерах. Протягом тривалого часу не виходить із ним на зв`язок, не повідомляє будь-які дані щодо матеріального стану, фізичного здоров`я та розвитку дітей, місця і умов їх проживання, не виховує дітей в дусі поваги до батька, а навпаки всебічно налаштовує дітей проти нього.

Протягом тривалого часу позивач намагався налагодити зв`язок із дітьми, приймати участь у їх вихованні та забезпечуванні всім необхідним для нормального розвитку дітей.

Однак, всі намагання позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів та безкінечних суперечок, оскільки відповідач перешкоджає позивачу бачитись з дітьми, проводити спільне дозвілля та взагалі не бажає його присутності у житті дітей. На сьогодні місце проживання і перебування, а також засоби зв`язку з дітьми позивачу не відомі.

Позивач має такі ж права на участь у вихованні дітей, як і матір, однак на даний час відповідач свідомо перешкоджає йому у спілкуванні з дітьми і не надає жодної інформації щодо їх потреб, стану здоров`я та умов проживання.

Таким чином позивач вважає, що відповідач порушує право дітей на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, оскільки нормальним розвитком є такий, в якому беруть участь обоє батьків, якщо інше не встановлено судом. Крім того, вона порушує права позивача як батька, що передбачені ст. 141,153, 157 Сімейного кодексу України, а саме право на особисте спілкування з дітьми.

У зв`язку із такими діями відповідача, позивач вважає, що можуть бути втрачені безпосередні емоційні контакти позивача з дітьми, що призведе до неможливості виконання рішення суду у справі, а тому просить вжити вище перераховані заходи забезпечення позову.

Дослідивши заяву та долучені до неї докази, суд приходить наступного висновку.

За змістом ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідками встановлення обов`язку або заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини повинен вирішуватися з урахуванням та найкращим забезпеченням інтересів дитини.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, так як питання обґрунтованості заявлених вимог є предметом дослідження судом під час розгляду справи по суті і не вирішується судом під час розгляду заяви про забезпечення позову, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суд (постанова від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за своїм змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

З позовної заяви вбачається, що предметом позовних вимог є усунення перешкод у спілкуванні батька з дітьми та участі в їх вихованні, та щодо встановлення графіку спілкування з дітьми. Між тим, в заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 , представник- адвокат Полчанінова О.В., вважає необхідним забезпечити позов шляхом зобов"язання відповідача надати позивачеві можливість спілкуватися з дітьми у визгначений позивачем час.

Тобто, позовні вимоги і заява про забезпечення позову містять тотожні вимоги, які суд ще не розглянув.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обраний спосіб забезпечення позову до прийняття рішення у справі та набрання ним законної сили є фактично підміною рішення суду. Забезпечивши позов таким шляхом, суд фактично вирішить питання щодо позову шляхом його задоволення без розгляду справи в суді.

Крім того, суд вважає, що ОСОБА_1 не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів учасників справи, за захистом яких він звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та її виховання, та щодо встановлення графіку участі у вихованні дітей.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України та позиції Європейського суду з прав людини, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149, 150 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника позивача-адвоката Полчанінової Олени Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей адміністрації Доманівської селищної ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

СуддяН. І. Єгорова