ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 212/10982/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач Акціонерне товариство «Херсонобленерго»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, та Акціонерного товариства «Херсонобленерго» на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Дехтою Р. В.у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 17 грудня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Херсонобленерго» про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина на виробництві.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що син позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 займав посаду електромонтера з обслуговування підстанції IV групи кваліфікації на підприємстві відповідача Акціонерного товариства «Херсонобленерго».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 02 лютого 2024 року.

Під час проведення спеціального розслідування компетентною комісією встановлено, що видом події, що призвела до настання групового нещасного випадку, є ураження електричним струмом у разі наближення на недопустиму відстань до струмопровідних частин електроустановки, що перебувають під напругою, до лінії електропередачі та обірваних (оголених) проводів. До устаткування, експлуатація чого призвела до нещасного випадку, віднесено роз`єднувач РНДЗ-2-35-600 1979 року виготовлення, що є невід`ємним елементом обладнання ПС 35/10 кВ В.Олександрівська, та який в силу вимог законодавства відноситься до джерела підвищеної небезпеки. За наслідками проведеного розслідування нещасного випадку, спеціальна комісія дійшла висновку, що особами, які порушили законодавство про охорону праці, окрім загиблого, є й майстер СПКЕМ АТ «Херсонобленерго» - ОСОБА_3 , який порушив Правила безпечної експлуатації електроустановок, а саме п.6.1.8 «...Керівнику робіт слід постійно наглядати за членами бригади і усувати від роботи членів бригади, які порушують Правила…».

Вина відповідача доведена Актом спеціального розслідування нещасного випадку.

У зв`язку зі смертю сина позивача ОСОБА_1 відчуває моральні страждання, оскільки позбавлений можливості пізнавати підтримку, захист, йому прийшлося докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Оскільки, смерть ОСОБА_2 сталася внаслідок нещасного випадку на виробництві, вважає, що саме на відповідача покладено обов`язок відшкодувати завдану їй моральну шкоду.

Розмір моральної шкоди позивач оцінює у 605 600 гривень, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з АТ «Херсонобленерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 350 000 грн, без утримання податку з доходу фізичних осіб, військового збору та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з АТ «Херсонобленерго» на користь держави України судовий збір в розмірі 3 500 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гузєв І.Г., ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої на користь позивача, просить збільшити її розмір до заявленого у позові, оскільки, розмір визначений судом першої інстанції значно занижений та не відповідає глибині моральних страждань позивача та принципу розумності, виваженості і справедливості.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що суд першої інстанції об`єктивно встановивши факт завдання позивачу моральної шкоди, дійшовши до правильного висновку про необхідність її відшкодування за рахунок відповідача, але не підійшов особливо ретельно до того, аби присуджений ним розмір відшкодування моральної шкоди відповідав критеріям ст. 23 ЦК України та, з урахуванням принципів розумності, виваженості та справедливості, був домірним завданій позивачу шкоді.

Відзив на апеляційну скаргу позивача не подано.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Херсонобленерго» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що потерпілий ОСОБА_2 мав стаж роботи на підприємстві відповідача та займав відповідальну посаду, проходив передбачені законодавством з охорони праці інструктажі з правил техніки безпеки, тому мав усвідомлювати рівень та характер небезпеки, та сам допустив порушення, що призвели до негативних наслідків.

Позивачем ОСОБА_1 не доведено неправомірність поведінки відповідача, внаслідок якої могла бути спричинена така моральна шкода, а також наявність вини відповідача у виникненні смертельної травми, оскільки нещасний випадок на виробництві відбувався у зв`язку із грубими порушенням працівником вимог законодавства про охорону праці та у зв`язку із наявністю його вини, що не було враховано судом першої інстанції при ухвалені рішення. Окрім того, відповідач просив врахувати ту обставину, що АТ «Херсонобленерго» є стратегічним підприємством (забезпечує електричною енергією Херсонську область), що здійснює свою діяльність на територіях, де проводяться активні бойові дії та діяльність якого направлена на організацію життєдіяльності на території деокупованої частини Херсонської області, а саме забезпечення електричною енергією підрозділів ЗСУ (що відновлюють територіальну цілісність держави та здійснюють захист нашої країни), державних органів, населення, тощо, що відбувається під постійними обстрілами та постійною нестачею обігових коштів у зв`язку із зменшенням обсягу надання послуг (пошкодження мереж, ви`їзд 70 відсотків населення, припинення діяльності суб`єктів господарювання, тощо) та збитковістю діяльності Товариства. Тому вилучення коштів із господарської діяльності відповідача призведе до погіршення якості надання послуг, а саме своєчасності відновлення зруйнованих мереж, а отже, й можливості забезпечення діяльності державних органів та ЗСУ, що в свою чергу можуть вплинути на обороноздатність держави.

Крім того судом не враховано, що позивач не проживав разом із загиблим, а отже не був членом сім`ї, на утриманні загиблого не перебував.

Також, відповідач в апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права, а саме: розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, коли б розгляд мав проводитись за правилами загального позовного провадження за для забезпечення принципу змагальності, оскільки відповідний спір не підпадає під визначення малозначних.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача АТ «Херсонобленерго» - адвоката Анісімова В.В., який підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, вважаючи її необґрунтованою, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлагає частковому задоволенню, апеляційна скарга відповідача - залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком та сином, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фотокопія якого міститься в матеріалах справи.

ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з АТ «Херсонобленерго», займаючи посаду електромонтера з обслуговування підстанції IV групи кваліфікації з 18 лютого 2021 року, що підтверджується копією довідки інспектора з кадрів АТ «Херсонобленерго» № 12/04-85 від 06 травня 2024 року. (а с.26)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер у віці 35 років, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 02 лютого 2024 року о 09 год. 39 хв. на АТ «Херсонобленерго», від 18 квітня 2024 року (форми Н-1/П) встановлено, що нещасний випадок, що стався з електромонтером з обслуговування підстанції IV групи кваліфікації вважається пов`язаним з виробництвом (підпункт 7.2. пункту 7 висновку комісії). (а. с. 24).

В пункті 5 вказаного Акту зазначені причини нещасного випадку, а саме: порушення Правил безпечної експлуатації електроустановок: пункт 6.1.8 «…Керівнику робіт слід постійно наглядати за членами бригади і усувати від роботи членів бригади, які порушують Правила...»; пункт 5.1.3 «Забороняється в електроустановках наближення людей, механізмів та вантажопідіймальних машин до неогороджених струмовідних частин, що перебувають під напругою, на відстань, меншу за зазначену в таблиці 5.1»; пункт 5.2.2 «Забороняється самовільне проведення робіт, а також розширення робочих місць та обсягу завдання, визначених нарядом або розпорядженням»; пункт 6.5.1 «Працівники, які не беруть участь в підготовці робочого місця, повинні перебувати за межами електроустановки». Вказані порушення призвели до ураження електричним струмом у разі наближення на недопустиму відстань до струмопровідних частин електроустановки, що перебувають під напругою, до лінії електропередачі та обірваних (оголених) проводів.

Також, у пункті 8 Акта встановлено осіб, які винні в настанні нещасного випадку. Так, окрім інших, винним зазначено ОСОБА_2 .

До суду надано лікарське Свідоцтво про смерть № 281 від 05 лютого 2024 року, з якого вбачається, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок нещасного випадку на виробництві, причиною смерті є термічні опіки голови, тулубу, кінцівок.

Також, представником відповідача до суду були надані матеріали розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 02 лютого 2024 року, зокрема, копії пояснювальних записок свідків нещасного випадку та Актів про розслідування інших нещасних випадків, особової картки та робочої інструкції працівника АТ «Херсонобленерго» ОСОБА_2 , документів на підтвердження знищення (пошкодження) майна підприємства під час окупації та деокупації Херсонської області та відомостей про рух коштів на підприємстві.

Статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність.

При цьому, положеннями ст. 43, ч.1 ст. 46 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно із ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Сам факт смерті ОСОБА_2 беззаперечно свідчить про те, що його батько, позивач у справі, відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. ОСОБА_1 втратив близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення його нормальних життєвих зв`язків і потребує додаткових зусиль для організації свого життя.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Так, смерть рідної людини, не відновлювана втрата, що безумовно спричиняє страждання та хвилювання.

Встановити ціну людського життя, повернути близьку людину неможливо. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю особи.

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Позивачу завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із втратою близької людини, порушенням його нормального способу життя, що потребує докладання додаткових зусиль для організації життя і побуту.

Визначення розміру моральної шкоди є правовим питанням, яке вирішується судом.

Колегією суддів встановлений причинно-наслідковий зв`язок між винними діями відповідача та заподіянням позивачу моральної шкоди. Колегія суддів вважає, що відповідач мав створити загиблому ОСОБА_2 та іншим працівникам підприємства належні безпечні умови праці, за яких факт настання смерті потерпілого був би неможливим.

Бездіяльність відповідача полягає в тому, що ним не були забезпечені безпечні умови праці, які призвели до смерті сина позивача, внаслідок чого відбулась втрата його життєвих зв`язків з рідною людиною.

Нещасний випадок, внаслідок якого помер син позивача ОСОБА_4 , заподіяв моральні страждання, позивачу, що спричинили погіршення душевного та психічного стану призвели до зміни звичайного способу його життя, спричинили негативні наслідки морального характеру через те, що позивач ОСОБА_1 був позбавлений турботи, любові з близькою людиною, можливості спілкування з ним, отримання матеріальної і моральної підтримки. Тому суд вважає, що відповідач, як промислове підприємство, діяльність якого пов`язана з підвищеною небезпекою, зобов`язаний відповідати за завдану шкоду.

Факт смерті сина позивача, беззаперечно свідчить про те, що він відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Отже, суд вважає, що факт моральних страждань позивача є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування.

Колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про те, що вина підприємства у смерті ОСОБА_2 відсутня, оскільки, відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, тому доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_2 , був смертельно травмований внаслідок власної грубої необережності, не заслуговують на увагу, оскільки вина підприємства у нещасному випадку зі смертельним наслідком, що стався з працівником підприємства відповідача, встановлена належними та допустимими доказами.

Водночас, вина потерпілого в настанні нещасного випадку не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, однак вказані обставини можуть бути враховані при визначенні її розміру.

Колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не доведено факт спільного проживання із загиблим ОСОБА_1 однією сім`єю, який є умовою для відшкодування моральної шкоди, завданої смертю чоловіка, оскільки відповідно до норм ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується батькам без застереження на тому, що батьки мають проживати разом із загиблим.

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги відповідача про порушення судом норм процесуального права, а саме: розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, коли б розгляд мав проводитись за правилами загального позовного провадження за для забезпечення принципу змагальності, з огляду на наступне.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Статтею 274 ЦПК України визначено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зокрема в якій ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже процесуальний закон не забороняє розгяд цивільної справи, в якій ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує ціну позову.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб на місяць на 1 січня 2024 року становить 3 028,00 грн.

Зі змісту позовної заяви убачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою майнового характеру із ціною позову у 605 600 грн, що не більша за двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд цієї справи судом першої інстанції, відповідно до вимог процесуального законодавства, відбувався у спрощеному позовному провадженні.

При цьому, суд першої інстанції 25 листопада 2024 року постановив вмотивовану ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача АТ «Херсонобленерго» про розгляд справи за правилами загального позовного провадження у цивільній справі.

Визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 350 000 грн, суд виходив того, що сам факт загибелі ОСОБА_2 беззаперечно свідчить про те, що його батько відчуває від цього негативні наслідки морального та психологічного характеру. Батько втратив близьку людину і таку втрату не можливо відновити, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача і потребує додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, суд дійшов висновку, що сума компенсації моральної шкоди повинна складати 350 000 грн, що відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статей 1167, 1168 ЦК України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнали позивачі у справі, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги як позивача, так і відповідача, про необґрунтованість розміру моральної шкоди, колегія суддів вважає безпідставними.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання ОСОБА_1 , який втратив сина та залишився без його турботи і піклування, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідки, що наступили, та їх невідворотність.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гузєв Ігор Григорович, та Акціонерного товариства «Херсонобленерго» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2025 року.

Головуючий:

Судді: