Провадження №2-др/484/13/25
Ухвала

іменем України

22.08.2025 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Максютенко О.А.,

за участю секретаря судових засідань Завірюхи В.Ю.,

за вісдутності учасників справи та їх представників,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єрмоленко А.В., про ухвалення додаткового рішення по справі №753/24680/24 провадження № 2/484/1542/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив

представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Єрмоленко А.В. звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

В заяві зазначено, що в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебувала цивільна справа №753/24680/24 провадження № 2/484/1542/25 за позовом ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.08.2025 позов ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

При цьому, вказаним рішеннями не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат понесених відповідачкою під час розгляду справи.

Представник відповідачки просить стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000 грн.

Представник позивача ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" - Звіздецька Д.І. подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких просила відмовити в стягненні на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу з підстав їх необгрунтованості та недоведеності. Зазначила, що відповідачем не надано усіх доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, зокрема детального опису послуг із зазначенням витраченого часу та обсягом виконаних робіт. Вказаний опис не надано ні під час розгляду справи, ні протягом 5-ти днів з дня ухвалення рішення суду. Крім цього, зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити в стягненні витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з їх непропорційністю обсягу наданих адвокатом робіт складності справи (а.с.103-105).

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Єрмоленко А.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" - Звіздецька Д.І. у судове засідання не з`явилася, проте в запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення просила розгляд заяви провести у її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, матеріали цивільної справи,оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07.08.2025 позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1856638 від 02.03.2020 року у сумі 10660,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "СОЛВЕНТІС" судовий збір у розмірі 1026,37 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2542,20 грн.

12.08.2025 представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Єрмоленко А.В. за допомогою системи "Електронний суд" звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

Відповідно до п.2 ч.1, ч.2 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Судом встановлено, що представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Єрмоленко А.В. у відзиві на позовну заяву вказала, що розрахунок та деталізація витрат на професійну допомогу буде надано відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про що робить відповідну заяву.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмоїстатті 141 ЦПК Українищодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2024 рокуу справі № 686/5660/23.

Таким чином, для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру можливий лише протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду і лише за умови, що сторона у справі зробила про це відповідну заяву.

До заяви про ухвалення додаткового рішення, поданої 12.08.2025, тобто протягом 5 днів після ухвалення судового рішення, представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Єрмоленко А.В. на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу долучено: ордер на надання правничої (правової) допомоги від 15.03.2024; копію акту наданих послуг/виконання робіт від 07.08.2025; копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 15.03.2024; копію розрахунку №1 наданих послуг і витрат від 07.08.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія МК №002030.

Інших доказів представником відповідача не зазначено та не додано.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2025 рокуу справі № 756/15736/18.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (висновки постанови Верховного Суду від 22.10.2018 у справі № 826/856/18).

Відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18.

Таким чином, для документального доведення понесених стороною витрати на правову допомогу, необхідно надати: договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат (висновки постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі№ 686/31892/19.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представником відповідача на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано договір про надання правничої допомоги, укладений між відповідачем та його представником від 15.03.2024 року. В п. 4.4 вказаного договору вказано, що оплата винагороди (гонорару) підлягає сплаті клієнтом в готівковій (внесення готівки в касу Адвоката) або безготівковій формі (шляхом перерахування коштів на розрахунковий чи картковий рахунок адвоката).

При цьому, представником відповідача адвокатом Єрмоленко А.В. до заяви про ухвалення додаткового рішення не надано документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Причини неможливості надання даних документів стороною відповідача не повідомлялись.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, суд позбавлений можливості, в тому числі, пересвідчитись щодо пов`язаності витрат на правничу допомогу з вказаною справою, дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, фактичної оплати гонорару, тощо.

Суд наголошує, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З огляду на викладене вище, а також враховуючи той факт, що фактичні витрати відповідача на професійну правничу допомогу не підтвердженні належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про відмову в стягненні з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 89, 134, 137, 141, 270, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єрмоленко А.В., про ухвалення додаткового рішення по справі №753/24680/24 провадження № 2/484/1542/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СОЛВЕНТІС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена сторонами безпосередньо в Миколаївський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя: