Справа № 285/4161/24
Провадження № 2/273/148/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі: головуючої судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Баранівка в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 23.05.2023 року в розмірі 79700,00 грн., понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 23.05.2023 року між ТОВ "Авентус Україна", яке є фінансовою установою, має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено електронний договір №6692115 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Авентус Україна", затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022 року.

Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 гривень; строк кредиту 360 днів, дата повернення кредиту 17.05.2024 року.

ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконало та надало кредит в сумі 20 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідачки. Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовуються у межах строку кредиту, передбачено п. 1.4 Договору.

27 травня 2024 року між ТОВ "Авентус Україна", як клієнтом та ТОВ "Фінансова компанія " Фінтраст Україна", як фактором, було укладено договір факторингу №27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за кредитним договором до відповідачки.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ "Авентус Україна" повідомило відповідачку шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

До ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" відповідно до укладеного договору факторингу №27.05/24-Ф перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №6692115 у розмірі 55820,00 грн. Станом на 09.08.2024 року заборгованість за кредитним договором відповідачки склала 79700,00 грн. з яких : сума кредиту - 20 000 грн., сума процентів за користування кредитом 35820,00 грн., та нараховані позивачем проценти за 60 календарних дні (22.08.2023 20.10.2023) 23880,00 грн.

Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 31.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

До суду представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в прохальній частині позовної заяви просив слухати справу у відсутність представника у випадку відсутності відзиву.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, направила до суду заву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позов не задовольняти у зв`язку з її тяжким матеріальним становищем.

Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, приходить до наступного висновку.

ТОВ "Авентус Україна" є фінансовою установою та має ліцензію на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яка була видана розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах ринків фінансових послуг від 28.02.2017 №870.

23.05.2023 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір № 6692115 про надання споживчого кредиту (а.с. 17 29).

Згідно п.1.3, 1,4, 1,1.5.1 договору товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит у гривні в сумі 20000,00 грн., на строк 360 днів і з стандартною процентною ставкою 1,99 % в день в межах строку кредиту. Знижена процентна ставка застосовується відповідно до умов 1.5.2 договору.

ТОВ "Авентус Україна" свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало їй кредит у сумі 20000,00 грн. строком на 360 днів, шляхом зарахування 23.05.2023 року кредитних коштів на її платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий Дім» ( а.с. 90 -94).

Згідно паспорту споживчого кредиту, який підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором від 23.05.2023 року , ОСОБА_1 була ознайомлена з інформацією, яка надавалася споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с 57-60).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» від 10.03.2025 року, яка надійшла на запит суду, на ім`я ОСОБА_1 в банку дійсно емітовано картку № НОМЕР_2 , на яку 23.05.2023 року здійснено переказ коштів на суму 20000,00 грн. ( а.с.177).

Відповідачка ОСОБА_1 свої зобов`язання перед позивачем не виконала.

Згідно розрахунку заборгованості, виконаного директором ТОВ «Авентус Україна», заборгованість ОСОБА_1 по договору №6692115 від 23.05.2023 року складає 55820,00 грн, з яких 20000,00 грн. тіло кредиту, 35820,00 грн. нараховані відсотки (а.с. 30-48).

27 травня 2024 року між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" було укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, згідно з умовами якого до ТОВ "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 6692115, укладеним з ОСОБА_1 в розмірі 55820,00 грн., що підтверджується копією договору факторингу та витягом Реєстру боржників (а.с. 55, 146 -156).

Про відступлення права вимоги ТОВ "Авентус Україна" повідомило відповідачку ОСОБА_1 27 травня 2024 року, направивши відповідне повідомлення на її електронну адресу, зазначену в кредитному договорі .

ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна", є фінансовою установою, про що було отримано Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи №130 від 21 січня 2022 року, видане Національним банком України. Також, позивач має витяг з Державного реєстру фінансових установ про видачу ліцензій для здійснення діяльності з надання фінансових послуг, в тому числі і на надання послуг факторингу, яка була видана позивачу Національним банком України від 24.01.2022 р. В зв`язку з чим, позивач мав право на укладення договору факторингу та є новим кредитором відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію"передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі статтею 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було укладено договір позики в електронному вигляді з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», яким передбачено передачу коштів в безготівковій формі шляхом їх зарахування на платіжну картку позичальника.

Отже, підписавши вищевказану угоду електронним підписом, відповідач добровільно погодилася у письмовому вигляді на умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання та порядок та розмір сплати відсотків за користування кредитом.

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за договором належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти, проте остання, отримавши кредитні кошти, в порушення взятих на себе зобов`язань, суму боргу по кредиту не повернула.

Враховуючи те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», то у позивача наявне право на пред`явлення позову про стягнення заборгованості з відповідачки за кредитним договором №6692115.

Згідно розрахунку первісного кредитора сума заборгованості відповідачки становить 55820,00 грн., що підтверджується наданим розрахунком ТОВ «Авентус» та витягом з Реєстру боржників, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту в сумі 12000,00 грн, та відсотків за користування кредитом в сумі 18924,00 грн., а всього 55820,00 грн. Щодо нарахування позивачем відсотків за 60 календарних дні (22.08.2023 20.10.2023) в сумі 23880,00 грн. в період дії кредитного договору між первісним кредитором ТОВ «Авентус» та відповідачкою, ще до моменту відступлення права вимоги, то суд зазначає, що дані вимоги є недоведеними позивачем та не підтвердженими належними доказами, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правова допомога ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» надавалася адвокатом Столітнім М.М. на підставі договору про надання правової допомоги №17/07-2024 від 17.07.2024 року.

Згідно пункту 4.3 договору за надання правової допомоги, відповідно до договору, клієнт авансово сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі або у процентному відношенні залежно від ціни позову, відповідно до домовленості сторін та згідно рекомендацій щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару.

На підтвердження факту надання професійної правової допомоги надано рахунок на оплату по замовленню №3656/18/07 від 18.07.2024 року , за змістом якого вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 10 000 грн, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АІ №1652201 від 17.07.2024 року .

Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зауважує, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що складність справи, що розглянута, є не великою, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, та обсяг наданих адвокатом послуг, у судове засідання адвокат не з`являвся, відповідачка у своїй заяві вказала про скрутне матеріальне становище, а тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, вважає необхідним та достатнім стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено на 70,03 %, то з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1696,59 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12 13, 83, 141, 247, 259, 263, 264, 268, 273, 279, 280, 281, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 204, 207, 509, 526, 549, 610, 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором №6692115 від 23.05.2023 року в розмірі 55820 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 1696,59 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Суддя Бєлкіна Д.С.