Провадження № 2/752/692/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

13 серпня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Зінченка Д.В.

представника позивача- ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучерук Н.В. про переведення прав та обов`язків покупця, визнання права власності на квартиру та вселення, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить:

- перевести на неї права та обов`язки покупця за Договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеним між відповідачами;

- визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- вселити її в дану квартиру.

Посилається в позові на те, що в 2020 році вона вирішила придбати квартиру в м. Києві і коли підібрала потрібну, 03 грудня 2021 року продала належну їй на праві власності земельну ділянку та будинок.

Відповідач ОСОБА_4 мав тільки допомогти з пошуком житла та оформленням документів, оскільки власних коштів на придбання квартири він не мав.

10 грудня 2021 року на підставі Договору дарування грошових коштів, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучерук Н.В., нею було подаровано відповідачу 12 000 000, 00 грн. для придбання квартири.

11 грудня 2021 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 був укладений Договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Кошти відповідачу передавалися нею виключно для придбання квартири для неї і достатніх коштів для придбання квартири на своє ім`я відповідач не мав.

Вона була впевнена, що квартира зареєстрована на неї, однак відповідач скористався її поважним віком і оформив квартиру на своє ім`я.

Після укладення договору вона проживала в квартирі, однак у березні 2022 року виїхала з України і повернулася в 2023 році.

Замки в квартирі були замінені, вона не може потрапити в неї та забрати особисті речі.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 22 серпня 2023 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 18 вересня 2023 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2023 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачам та третій особі копію позовної заяви з додатками.

Згідно зі ст. 178 ЦПК України відповідачам був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву, третій особі - пояснень на позов.

19 жовтня 2023 року відповідач ОСОБА_5 подала відзив, яким проти позову заперечує.

Зазначає, що про відносини позивачки з покупцем квартири їй нічого невідомо, в тому числі про походження коштів на оплату вартості квартири.

Вважає себе неналежним відповідачем у справі, а тому просить у позові відмовити.

13 листопада 2023 року відзив на позов подав відповідач ОСОБА_4 , яким також проти позову заперечує.

Зазначає, що квартира була придбана за його власні кошти, а тому він є належним покупцем квартири.

Позивачка є його бабусею, з якою та дідусем вони вели спільний бізнес.

Саме в зв`язку з цим позивачка видала йому 20 червня 2020 року довіреність на вчинення широкого спектру дій, тобто бути її представником при веденні бізнесу.

Довіреність не містила повноважень на придбання квартири, яка була придбана через 1,5 року після її видачі.

Квартира була придбана за його власні кошти, оскільки 10 грудня 2021 року позивачка подарувала йому 12 000 000, 00 грн, а квартира придбана за 6 884 000, 00 грн.

Позивачка знала про укладення договору, бачила сам договір.

Деякий час позивачка дійсно проживала в квартирі, однак у подальшому виїхала та проживає в належному їй на праві власності будинку, в якому і зареєстрована.

Третя особа своїм правом не скористалася, пояснень на позов не подала.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

В подальшому, після наданих пояснень представники сторін подали заяви і просять розглядати справу в їх відсутності.

Третя особа також просить розглядати справу в її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин. Про розгляд справи повідомлена.

З урахуванням цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.15. ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 11 грудня 2021 року був укладений Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучерук Н.В.

Відповідно до п.1 договору продавець ОСОБА_5 передала, а відповідач ОСОБА_4 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з п.7 договору продаж вчинено за 6 884 000, 00 грн.

За змістом договору відповідач ОСОБА_4 діяв від свого імені та в своїх інтересах.

В цей же день право власності відповідача ОСОБА_4 на квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав.

( т.1, а.с.12 - 14; 50 - 52; 128 - 165 )

Встановлено також, що 10 грудня 2021 року був укладений Договір дарування грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кучерук Н.В.

Відповідно до п.1 договору позивачка подарувана відповідачу ОСОБА_4 - своєму онуку, а останній прийняв у дар грошові кошти в розмірі 12 000 000. 00 грн.

Пунктом 5 договору сторони підтвердили відсутність будь-якого обману чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними.

( т.1, а.с. 10 -11 )

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно з ч.ч.3 та 4 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Право на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації права на нього.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Звертаючись до суду, позивачка укладений між відповідачами Договір купівлі-продажу квартири, в тому числі в частині покупця, з будь-яких визначених законом підстав не оспорює.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до постанов Верховного Суду від 18 червня 2024 року в справі № 758/113/23, від 24 квітня 2024 року у справі № 450/2875/19 та ряду інших, особа, яка звертається до суду з позовом, вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги зокрема щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду,має бути задоволений.

Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Будь-яких доказів, які б підтверджували приведені в позові обставини, позивачкою при зверненні до суду не надано.

Посилання в позові на довіреність, видану відповідачу 23 червня 2020 року, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки видана вона задовго до укладення договору купівлі-продажу, а приведені відповідачем обставини та підстави її видачі позивачкою не спростовані.

Виходячи з цих обставин, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд приходить до висновку про недоведеність позивачкою заявлених нею вимог та відсутності підстав для їх задоволення.

Суд при цьому також враховує, що відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

З урахуванням приведеного, відсутності доказів приведним у позові обставинам, суд приходить до висновку про відсуність підстав для задоволеня вимог позивачки.

Керуючись ст.ст.15, 16, 202, 204, 228, 234, 655 ЦК України, ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 89, 141, 263 - 266, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про переведення прав та обов`язків покупця, визнання права власності на квартиру та вселення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Машкевич