4-с/465/25/25
У х в а л а

про залишення без руху

"01" вересня 2025 р. Суддя Франківського районного суду м. Львова Ванівський Ю.М., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Франківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрушкевич Соломії Богданівни, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Франківського районного суду м. Львова із скаргою на дії державного виконавця Франківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрушкевич Соломії Богданівни в межах виконавчого провадження № 78721879, в якій просить визнати незаконними та скасувати постанови від 28.07.2025 року про відкриття виконавчого провадження і арешт коштів боржника.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до наступного висновку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року (в частині, що не суперечить нормам ЦПК України, що діє з 15 грудня 2017 року, в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції), скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України.

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

Крім того, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Таким чином, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, які передбачені положеннями ЦПК України.

Так, згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак скарга не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету (у сторін) та не вказано повного найменування заінтересованої особи.

Згідно п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, подана до суду скарга ОСОБА_1 , всупереч вищенаведеним вимогам ст. 175 ЦПК України, не містить підтвердження скаржника про те, що ним не подано іншої скарги з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У відповідності до вимог п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна також містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, однак у тексті скарги відсутні відомості щодо наявності у скаржника або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано ним до скарги.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Так, відповідно до ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону. Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Як вбачається із копій скарги та додатків до неї для суду та сторін, які подаються на підставі ч. 1 ст. 177 ЦПК України, такі не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України.

Статтею 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Верховний Суд зазначає, що строки наподання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання.

При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга залишається без розгляду та повертається заявникові.

Однак скарга не містить (інформації) посилань на строки коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Окрім цього, скарга не містить і доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з скаргою, якщо такі мали місце.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що скаргу подано без додержання вимог, викладених у статті 177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати скаржнику строк п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху для їх усунення.

Керуючись ст. 177, 185 ЦПК України,

постановив:

скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Франківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Петрушкевич Соломії Богданівни - залишити без руху.

Скаржник має право протягом п`яти днів, з дня вручення ухвали про залишення скарги без руху письмово усунути вказані недоліки.

Якщо скаржник відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо скаржник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ванівський Ю.М.