Справа № 589/1184/25
Провадження № 2/589/1376/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Шостка

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Прачук О.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шосткинський завод «Імпульс» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

06 серпня 2025 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи шляхом зобов`язання відповідача тимчасово допустити його до роботи на посаді, з якої він був звільнений до вирішення спору по суті.

Позивач зазначає, що є всі підстави вважати, що у разі незадоволення даної заяви існує реальна загроза для його виживання, оскільки після звільнення ОСОБА_1 повністю позбавлений будь-яких джерел доходу. На даний момент він не має жодних коштів для забезпечення елементарних потреб з харчування, оплати комунальних послуг.

Суд, розглянувши заяву, прийшов до наступного висновку:

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно пунктів 1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За правилами ч.1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову може подаватись до суду до подання позовної заяви; одночасно з пред`явленням позову; після відкриття провадження.

За загальним правилом ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Застосовані заходи забезпечення позову повинні бути співмірними з позовними вимогами. Співмірність заходу забезпечення позову з позовними вимогами передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати через невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом якого заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову вживаються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може призвести до порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд(суддя)має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи з вказаних норм, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача тимчасово допустити його до роботи на посаді, з якої він був звільнений, тим самим продублювавши одну із позовних вимог позовної заяви.

Однак, суддя вважає, що підстави припускати, що відповідачем були порушені вимоги чинного законодавства, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом, на даний час відсутні, оскільки про наявність чи відсутність факту порушення вимог чинного законодавства, а в даному випадку, КЗпП України, буде встановлено або не встановлено в ході розгляду справи, в наслідок чого ухвалено рішення про задоволення позову або відмовлено в його задоволенні.

Тому, на думку суду, постановивши ухвалу про забезпечення позову, суд фактично ухвалить рішення по одній із позовних вимог позивача без розгляду справи по суті.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заході; суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 149, 150, 153, 159 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення тексту ухвали.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області О.В.Прачук