Справа № 364/478/25
Провадження № 2/364/277/25
08.08.2025 Володарський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Макаренко Л. А.,
при секретарі судового засідання Голуб А.Л.,
учасники справи не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ»)
до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості за кредитним договором,
До Володарського районного суду Київської області 27.05.2025 надійшов зазначений позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому Позивач просить суд: стягнути з Відповідача на його користь заборгованість за Договором про споживчий кредит від 06.02.2024 № 6515075 у загальному розмірі 20 865,67 грн. та судові витрати (а.с. 4).
На обґрунтування заявлених позовних вимог представник Позивача Ясницька Н.О. (довіреність від 05.12.2024, а.с. 44) у позовній заяві зазначила, що Відповідач уклав кредитний договір від 06.02.2024 № 6515075 з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» (далі ТОВ «МІЛОАН»). За умовами названого договору Відповідач отримав кошти, проте не надав своєчасно та у повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості згідно з умовами цього договору. У подальшому зазначений кредитор відступив право вимоги за цим договором Позивачеві. У зв`язку з цим Відповідач, як стверджено в позовній заяві, має перед Позивачем заборгованість у загальному розмірі 20 865,67 грн., що складається з такого:
9 041,36 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням;
9 885,31 грн. сума заборгованості за процентами за користування кредитом;
1 939,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 справу призначено судді Макаренко Л.А. (а.с. 46-51).
Після виконання вимог частин шостої восьмої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвалою суду від 09.06.2025 відкрито провадження в справі, вирішено питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін, встановлено Відповідачеві строк для подання відзиву із запереченнями проти позову, строки подання відповіді на відзив та заперечення на відповідь, за клопотанням Позивача витребувано з Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛБАНК» (далі АТ «УНІВЕРСАЛБАНК») письмові докази, призначено розгляд справи в судовому засіданні на 27.06.2025 (а.с. 54-57), відкладене на 08.08.2025 через неявку Відповідача.
Представник Позивача у судові засідання 27.06.2025 та 08.08.2025 не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи належно повідомлені, що підтверджено, зокрема, довідками про доставку електронного листа (а.с. 64, 78), а також поштовим повідомленням (а.с. 71, 72); у позовній заяві викладено клопотання про розгляд справи без участі представника Позивача, проти ухвалення судом заочного рішення в справі не заперечують (а.с. 4).
Відповідач у судові засідання 27.06.2025 та 08.08.2025 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою його місця реєстрації; судову повістку з викликом на перше судове засідання 27.06.2025 разом з копією ухвали суду від 09.06.2025 про відкриття провадження та копіями позовної заяви з доданими до неї документами отримав особисто 11.06.2025, що підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 58, 63); судова повістка з викликом на друге судове засідання 08.08.2025 повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 79).
За наведених обставин Відповідач обізнаний про розгляд судом щодо нього справи та вважається належно повідомленим про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання, в тому числі й з отриманням відмітки на повістці про відсутність особи за цієї адресою (пункт 2 частини сьомої, пункт 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України). Відзиву із запереченням проти позову, копію якого ним отримано 11.06.2025, до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомляв, заяв та/або клопотань про відкладення розгляду справи також не подавав.
За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою Позивача, викладеною письмово в позовній заяві (а.с. 4), вбачає за можливе розглянути справу за відсутності Відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.
Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.
З наявних письмових матеріалів справи судом встановлено, що ТОВ «МІЛОАН» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з надання кредитів, що підтверджено, зокрема, доданими до позовної заяви копіями відповідної ліцензії, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та статуту (а.с. 31, 32-34, 35-39).
Між названою фінансовою установою ТОВ «МІЛОАН» в особі генерального директора Вініченка О.В., з одного боку, та Відповідачем ОСОБА_1 , з іншого боку, 06.02.2024 було укладено Договір про споживчий кредит № 6515075, копію якого долучено до позовної заяви (а.с. 6-10) та який підписано Відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «347557»; ідентифікуючи Відповідача відомості (прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, адреса проживання, номер телефону) наведено в розділі 10 цього Договору, а також в Заяві на отримання кредиту № 6515075 із зазначенням реквізитів платіжної картки, на яку мало бути зараховано кредит (Додаток № 2 до Договору, а.с. 12).
За умовами зазначеного Договору Кредитодавець надає Позичальникові (Відповідачу) грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн. (пункт 1.2 Договору); строк кредитування 270 днів, з 06.02.2024 до 02.11.2024 (пункти 1.3, 1.4 Договору); за користування кредитними коштами нараховуються відсотки на фактичну заборгованість за кредитом у розмірі 0,72 % за кожен день користування кредитом (пункт 1.5 Договору); також нараховується одноразово комісію за надання кредиту у розмірі 2 493,00 грн., що складає 25 % від суми кредиту (пункт 1.5.1 Договору).
Детальна інформація щодо виконання Відповідачем кредитного зобов`язання наведена у Графіку платежів (Додаток № 1 до Договору, а.с. 11).
Виконання переказу кредитних коштів на банківську карту Відповідача, зазначену у Додатку № 2 до Договору (в Заяві Відповідача на отримання кредиту № 6515075, а.с. 12), у передбаченому Договором розмірі 10 000,00 грн. підтверджено копією платіжного доручення від 06.02.2024 № 122266527 (а.с. 13), а також витребуваною за клопотанням Позивача ухвалою суду від 09.06.2025 інформацією АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» про рахунок Відповідача з доданою випискою про рух коштів (а.с. 65-70).
Надалі між Позивачем ТОВ «ЄАПБ» та ТОВ «МІЛОАН» 28.08.2024 було укладено Договір факторингу № 28082024/2 (а.с. 18-23), за умовами якого Позивачеві відступлено права грошових вимог, зокрема, до Відповідача за згаданим вище Договором про споживчий кредит, що підтверджено копіями Акта прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 та Витягу з цього Реєстру (а.с. 24-26).
Відповідач на погашення кредитної заборгованості зробив лише два платежі 05.03.2024 та 05.04.2025, у зв`язку з чим виникла заборгованість, що підтверджується копією Відомості про щоденні нарахування та погашення у межах визначеного Договором строку кредитування до 28.08.2024 (а.с. 15-16).
Таким чином, Відповідач не надав своєчасно та в повному обсязі грошові кошти для погашення його заборгованості за згаданим кредитним договором згідно з умовами цього договору. У зв`язку з цим Відповідач має перед Позивачем, до якого перейшли права вимоги за цими договорами, заборгованість, що підтверджена суду наведеними вище належними і допустимими доказами, у загальному розмірі 20 865,67 грн., що включає:
9 041,36 грн. заборгованість за основним зобов`язанням;
9 885,31 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом;
1 939,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.
При цьому правильність нарахування зазначених сум заборгованості за кредитом та за нарахованими відсотками за згаданим кредитним договором не викликає у суду сумніву та не заперечується Відповідачем, який, як наводилось вище, отримав копію позовної заяви (а.с. 63), проте відзиву із запереченнями проти позову, включаючи і щодо розміру заборгованості, до суду не подавав.
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В ухвалі суду від 09.06.2025 про відкриття провадження у цій справі сторонам було роз`яснено засади цивільного судочинства, зокрема положення статті 12 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (а.с. 56).
Згідно з частиною першою статті 509, частиною першою статті 525 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За визначеннями частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
При цьому за положеннями частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості, а так само і порядок вчинення електронних правочинів, зокрема й кредитних договорів, тобто із застосуванням згаданих інформаційно-комунікаційних систем визначено Законом України «Про електронну комерцію», зокрема статтею 11 цього Закону.
За визначенням пунктів 5, 7 частини першої статті 3 названого Закону електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; а електронний правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено можливість використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання електронного правочину. Таким електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 цього Закону).
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію; одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 названого вище Закону).
Крім того, Верховний Судом неодноразово зазначалося на правильності ідентифікації (верифікації) відповідного суб`єкта електронної комерції (Позичальника за кредитним договором) в інформаційній системі з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, номера телефону, електронної пошти, номера банківської картки, на яку слід перерахувати кошти (зокрема, постанова від 31.01.2024 у справі № 671/1832/20).
Частинами першою, другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною; тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Крім того, Закон України «Про споживче кредитування» надає право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Так, згідно з приписами частини другої статті 8 названого Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина друга статті 615 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За загальним визначенням правонаступництво це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого; правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні; його слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути, зокрема, відповідний договір, на підставі якого воно виникло (зокрема, постанова Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 910/1972/17).
Відповідно до статті 512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Так, зокрема, згідно зі статтею 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України); заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).
Зважаючи на усе викладене, суд вважає, що Відповідач порушив умови кредитного договору від 06.02.2024 № 6515075 укладеного з ТОВ «МІЛОАН», право вимоги за яким згідно з відповідним Договором факторингу перейшло до Позивача; не виконав взяті на себе грошові зобов`язання, а заявлений Позивачем до стягнення розмір заборгованості за основними зобов`язаннями, процентами і одноразовою комісією відповідає визначеним зазначеним договором умовам, що підтверджено належними і допустимими доказами, які не оспорювались Відповідачем, а відтак наявні підстави для задоволення позову.
Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову і стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за Договором про споживчий кредит від 06.02.2024 № 6515075 у загальному розмірі 20 865,67 грн., що включає: 9 041,36 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 9 885,31 грн. сума заборгованості за процентами за користування кредитом; 1 939,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту.
Крім того, на підставі імперативних приписів частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з Відповідача слід стягнути на користь Позивача судові витрати за сплачений судовий збір.
Враховуючи, що розгляд справи здійснено за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводилось (частина друга статті 247 ЦПК України).
Відповідно до статей 15, 16, 509, 525, 526, 626, 629, 639, 1054, 1077 Цивільного кодексу України, статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та керуючись статтями 2-4, 12, 13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 289, 351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Копії повного заочного рішення суду направити учасникам справи.
Заочне рішення суду може бути переглянуте Володарським районним судом Київської області за письмовою заявою Відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення; така заява про перегляд заочного рішення подається в письмовій формі та повинна відповідати вимогам статті 285 Цивільного процесуального кодексу України.
Заочне рішення суду може бути оскаржено Позивачем у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обчислюючи цей строк з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного тридцятиденного строку, якщо протягом цього строку не було подано заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Копія скороченого рішення суду (вступної та резолютивної частин) може бути видана присутнім у судовому засіданні учасникам справи за їх заявою негайно після проголошення рішення.
Повне рішення суду складено 13.08.2025.
Суддя Л. А. Макаренко