Справа №534/1310/25
Провадження №2/534/471/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Малюк Марина Вікторівна, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики №77384629 в розмірі 12 611,83 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №77384629, на підставі якого відповідач отримав позику в розмірі 10 100,00 грн строком на 30 днів. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12 611,83 грн, з яких: 10 087,42 грн заборгованість за основною сумою боргу, 2 524, 41 грн - за відсотками.

Відповідач правом на відзив на позовну заяву не скористався, у встановлений судом строк відзив на позов суду не подав.

Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи

Представником позивача разом із позовом подане клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

3.06.2025 Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою відкрите провадження у справі, ураховуючи, що у відповідності до вимог частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа належить до категорії малозначних, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін від відповідача не надходило.

У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось.

Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені Судом.

Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що: 03.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено електронний договір позики №77384629.

Відповідно до пункту 1 Договору, за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), без забезпечення, на погоджений строк (надалі «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

У пункті 2 договору встановлено такі умови надання позики:

Сума позики 10 100,00 грн.

Строк позики (Строк Договору) 30 днів.

Процентна ставка (базова) /день 1,99% (фіксована).

Дата надання позики 03.12.2021, дата повернення позики (останній день) 02.01.2022 (пункт 2 договору позики).

Згідно із пунктом 12 Договору, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

У пункті 20 договору зазначено інформацію стосовно позичальника ОСОБА_1 , зокрема, банківський рахунок: НОМЕР_1 .

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором позики від 03.12.2021 №77384629, загальна заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 12 611,83 грн, з яких, 10 087,42 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2524,41 грн сума заборгованості за відсотками.

Відомості про перерахування первісним кредитором, - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», відповідачеві коштів, передбачених договором, у матеріалах справи відсутні.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором від 03.12.2021 №77384629 на загальну суму 12 611,83грн, на підтвердження чого свідчить договір факторингу, витяг з реєстру боржників до договору факторингу, підписаний клієнтом та фактором.

Норми права, які застосовані Судом.

З огляду на предмет спору, суд має вирішити питання, по-перше, укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем, та реальності права вимоги, відступленого позивачеві, по-друге, стосовно переходу права вимоги від первісного кредитора, до нового кредитора за договором факторингу та наявності підстав стягнення заборгованості. До спірних правовідносин належать застосуванню насамперед норми Глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина 1 статті 1046 ЦК України).

Реальним (від латинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17.

Отже договір позики є реальним договором, тобто вважається укладеним з моменту передання позичальникові грошей.

Тому обов`язковою умовою укладення між сторонами кредитного договору має бути доведення факту передання позикодавцем відповідачеві грошових коштів, що є предметом договору позики, доданого позивачем до позову, який підписано шляхом накладення електронного підпису.

З огляду на предмет доказування для позивача, зокрема факту реальності вимоги, тобто перерахування первісним кредитором кредитних коштів, ураховуючи вимогу про допустимість та належність доказів суд зауважує, що означений факт може бути підтверджений первинними документами, які містять обов`язкові реквізити (найменування особи (юридична або фізична), яка склала документ, назву документа, дату і місце його складання, зміст та обсяг операції, одиницю її вимірювання, підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)).

Основними нормативними актами, які встановлюють вимоги до форми та змісту первинних документів в бухобліку є: Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV; положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінка Суду

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов таких висновків.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №77384629, згідно з умовами якого позикодавець зобов`язався на умовах договору надати позичальнику грошові кошти у визначеній сумі. Сума (загальний розмір) позики становить 10 100,00 грн, надається в наступному порядку: у розмірі 10 100,00 грн на №рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 .

Однак матеріали справи не містять доказів безготівкового перерахування грошових коштів ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідачеві за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , вказаної в договорі.

Підписання відповідачем договору №77384629 не підтверджує надання останньому грошових коштів, оскільки будь-які відомості про це договір позики не містять. Умовами договору встановлені чіткі вимоги щодо порядку виконання позикодавцем обов`язку з надання грошових коштів відповідачу, перерахування суми позики в безготівковій формі.

Позивачем пред`явлено позов, предметом якого є вимоги останнього до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики №77384629 від 03.12.2021.

Однак суд доходить висновку про безпідставність цих вимог з огляду на недоведеність позивачем факту надання первісним кредитором відповідачеві позики.

За своєю правовою природою договір позики є реальними договорами, про що зазначено вище, тож вважається укладеним із моменту передачі позикодавцем позичальникові грошових коштів.

З огляду на це, право вимоги позивача до відповідача про повернення грошових коштів на підставі відступленого права вимоги, відповідно обов`язок відповідача виконати цю вимогу, залежить від факту передачі останньому грошових коштів первісним кредитором.

Судом встановлено, що між первісним кредитором та відповідачем досягнуто домовленості стосовно умов договору №77384629 від 03.12.2021, але позивачем не доведено факту передачі первісним кредитором за основним договором власно відповідачеві зазначених у цьому договорі грошових коштів, тобто реальності вимог.

У постанові від 29.01.2020 у справі № 755/18920/18 Верховний Суд зазначив, що наданий банком розрахунок заборгованості, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, сам по собі не є належним та допустимим доказом укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, позивачем не надано.

Належними доказами, які можуть підтвердити наявність кредитної заборгованості та її розмір, можуть бути виключно первинні документи, оформлені згідно з нормами статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

У пункті 51 «Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, зазначено, що первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі реквізити:

1)назву документа (форми);

2)дату складання;

3)найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи , який/яка склав/склала документ/від імені якої складений документ;

4)зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиниці її виміру;

5)посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення;

6)особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)).

Первинні документи, які не містять обов`язкових реквізитів, є недійсними і не можуть біти підставою для бухгалтерського обліку.

Позивачем не виконано процесуального обов`язку щодо доведення обставин, якими він обґрунтовує позовні вимоги, не доведено передачі первісним кредитором грошових коштів відповідачеві за договором №77384629 від 03.12.2021. Що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У своїй заяві до суду позивач просив розглянути справу у його відсутність, клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв.

Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій (частина 4 статті 12 ЦПК України).

З огляду на принцип диспозитивності цивільного судочинства, визначений статтею 13 ЦПК України, суд не може з власної ініціативи збирати докази у справі.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту передачі первісним кредитором відповідачеві коштів за договором позики №77384629 від 03.12.2021, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст ст. 12,81,89,263-265,279 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне найменування позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, 30.

Повне ім`я відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Марина МАЛЮК