Справа № 463/8022/25
Провадження № 2-о/463/243/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Бобрової Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання Назара Р.М.

заявниці ОСОБА_1

представниці заявниці адвоката Балуш М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Балуш Марії Богданівни в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо заінтересованої особи ОСОБА_2 строком на шість місяців із покладенням наступних обов`язків, зокрема:

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- обмежити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців спілкування з постраждалою особою ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців наближатися на відстань ближче ніж 300 метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Зазначає, що ОСОБА_2 впродовж тривалого часу і станом на момент звернення до суду вчиняє домашнє насильство психологічного характеру відносно неї та її чоловіка, вживає алкогольні напої. Раніше притягався до адміністративної відповідальності. 14.02.2023 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, однак провадження у справі було закрите із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ст. 38 КУпАП.

Указує, що насильство психологічного характеру триває близько 20-ти років та знаходить прояв у словесних образах, кривдах, штовханні, погрозах спалити дім, автомобіль, приниженні і залякуванні. Це викликає у неї побоювання за власну безпеку, спричинило погіршення її здоров`я і здоров`я її чоловіка.

Звертає увагу, що останній раз 02.08.2025 близько 12:10 годин за місцем проживання ОСОБА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно неї: обзивав, погрожував, поводився агресивно. Боячись погроз цього разу вона не витерпіла і вимушена була викликала поліцію. 02.08.2025 року був складений терміновий заборонний припис серії АА № 612410, строком на 8 діб. Однак даний припис був двічі порушений. Матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності у цій справі скеровано до Личаківського районного суду м. Львова.

Відзначає, що не зважаючи на терміновий заборонний припис, заходи вжиті поліцією, притягнення до адміністративної відповідальності, заінтересована особа продовжує чинити насильство у сім`ї. Усе наведене свідчить про схильність ОСОБА_2 до насильницьких дій відносно неї і вказує на вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких і особливо тяжких наслідків.

Додатково зазначає, що дії кривдника впродовж тривалого часу викликають у неї побоювання за ї безпеку, спричиняють емоційну невпевненість, нездатність захистити себе, завдають шкоди її психологічному здоров`ю, що призвело до нервових зривів, захворювань.

Проінформувала суд, що у кривдника є інше місце проживання, а саме будинок у м. Луцьку, який належав її покійному чоловіку на праві власності.

Позиції сторін

Представник заявника адвокат Балуш М.Б. та заявниця в судовому засіданні подану заяву та заявлені в ній вимоги підтримали та просили задовольнити.

Крім того, заявник в судовому засіданні пояснила, що заінтересована особа ОСОБА_2 є її сином, який систематично зловживає алкогольними напоями, тероризує її купувати йому сигарети, алкоголь, погрожує спалити хату, машину, обзиває тощо. Такі дії мають систематичний характер. Її донька, яка живе з за кордоном через такі дії ОСОБА_2 боїться приїздити до неї; нещодавно приїхавши на похорон її чоловіка навіть боялася залишитися ночувати у матері.

Заінтересована особа ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду до зали суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

З огляду на положення ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, згідно якої справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб, однак неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису та скорочені процесуальні строки для розгляду даної справи, суд вважає за можливе розглянути скаргу у відсутність заінтересованої особи - ОСОБА_2 .

Обставини справи, встановлені судом

Заслухавши пояснення заявниці, її представника, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст. ст. 265, 350-6 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задовольнити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_1 (а.с. 6).

Постановою від 26.12.2023 року підтверджується перебування у провадженні Личаківського районного суду м. Львова матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , передбаченого ст. 173 КУпАП, де суд вважає, що в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є ознаки інкримінованого йому адміністративного правопорушення, однак провадження у справі було закрито із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ст. 38 КУпАП (а.с. 9).

Із відомостей з Реєстру Львівської міської територіальної громади по кількості зареєстрованих осіб № 199270 вбачається, щ за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано 4 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 11).

Витягом з Державного реєстру речових прав підтверджується належність на праві власності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 (а.с. 12).

Свідоцтвом про право на спадщину за законом та Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно засвідчується належність ОСОБА_5 батьку заінтересованої особи житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 13, 14).

Із термінового заборонного припису від 02.08.2025 слідує, що строком на 8 діб, а саме з 02.08.2025 по 10.08.2025 ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с. 7).

Із фотосвітлини, що міститься на а.с. 8 вбачається, що син ображає матір ганебними словами, що містяться на таблиці, яку кинув поруч її помешкання.

12.08.2025 заявницею ОСОБА_1 подано до поліції заяву про психологічне насильство і погрозу фізичною розправою її сином ОСОБА_2 (а.с. 30).

Позиція суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з положеннями п. 4 ч. 2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, зокрема, мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

Положеннями ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що постраждала особа має право, зокрема, на: дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (касаційне провадження № 61-19328св18).

Звертаючись до суду з вказаною заявою заявниця обґрунтовує мотивованість та підставність подачі такої, а відтак необхідність видачі обмежувального припису тим, що заінтересована особа систематично вчиняє стосовно неї домашнє насильство психологічного, характеру. На зауваження, неодноразово здійснені працівниками поліції бесіди профілактичного характеру, складені протоколи про адміністративні правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності не реагує та продовжує свою протиправну діяльність. Із пояснень заявниці судом встановлено, що дії кривдника містять ознаки економічного насильства, що проявляються у вимаганні систематично купувати матір`ю йому сигарети і алкоголь.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Чинним ЦПК України закріплено чотири критерії доказів, а саме: належність, достовірність, достатність та допустимість, за наявності в сукупності яких суд враховує такий доказ на підтвердження чи спростування відповідної обставини справи

Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Вказане положення законодавства кореспондується із законодавчо закріпленим в ч.1 вказаної статті обов`язком кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На необхідності зазначення заявником у поданій заяві не лише обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, але й доказів, що їх підтверджують з обов`язковим подальшим їх представленням суду, зазначено у положеннях п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, яка закріплює загальні вимоги щодо змісту заяви про видачу обмежувального припису.

Оцінюючи мотивованість та обґрунтованість поданої заявником заяви про видачу судом обмежувального припису на предмет її доказового підтвердження належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами суд виходить з того, що є обґрунтовано доведеним факт вчинення заінтересованою особою відносно заявниці систематичного домашнього насильства.

Під час вирішення питання щодо видачі обмежувального припису із застосуванням положень статті 350-7 ЦПК України суд повинен досліджувати ризики повторного вчинення насильства, а не сам факт його вчинення (постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 359/10231/18, провадження № 61-5029св19).

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає доведеним факт, що ОСОБА_2 систематично вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 . Зазначене також дає підстави стверджувати про те, що є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно видати обмежувальний припис із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та про які зазначає сама заявниця у прохальній частині поданої заяви.

Установлюючи строк дії обмежувального припису, суд враховуючи позицію, висловлену у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 415/10120/18 (провадження № 61-7849св19), згідно якої такий має бути пропорційним і достатнім та визначається із урахуванням оцінки ризиків, вважає обґрунтованим видати обмежувальний припис відносно кривдника на строк 6 місяців.

Так, відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Системний аналіз правил наведеної норми права свідчить про те, що суди, визначаючи строк обмежувального припису, враховують наявність ризиків вчинення кривдником насильства відносно постраждалої особи, ймовірність продовження чинення такого насильства.

У кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази.

Також судам необхідно враховувати достатність та дієвість визначеного строку. В оцінці поданих учасниками справи доказів суди керуються внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні таких доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Зазначене є результатом оцінки, що являє собою твердо сформовану думку щодо певного факту чи обставини справи та істинності висновків суду щодо них.

Отже, суд, визначаючи строк на який слід видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 , встановивши якій формі домашнього насильства піддавалася заявниця (психологічному, економічному), що підтверджено письмовими доказами, оцінивши ризики продовження у майбутньому такого насильства заінтересованою особою та врахувавши пропорційність та необхідність видання обмежувального припису приходить до висновку, що його слід застосувати на 6 (шість) місяців.

При цьому, визначені судом заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 саме на вказаний строк допоможуть запобігти подальшому розвитку конфлікту, який виник між сторонами та сприятимуть захисту здоров`я та моралі заявниці. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в постанові від 25 червня 2020 року у справі № 607/17680/19.

Висновки суду за результатами розгляду заяви

Заявницею документально підтверджено неодноразове застосування кривдником до неї домашнього насильства у вигляді образ та приниження останньої, що небезпідставно викликає у неї побоювання за свою подальшу безпеку і завдає шкоди її психічному здоров`ю.

Враховуючи періодичність та системність вчинення ОСОБА_2 відносно заявниці домашнього насильства, що свідчить про ризик настання такого насильства і в майбутньому, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо видачі обмежувального припису відносно ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 350-2, 350-6,350-8 ЦПК України, ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Балуш Марії Богданівни в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Встановити наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та покласти на нього наступні обов`язки:

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- обмежити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців спілкування з постраждалою особою ОСОБА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців наближатися на відстань ближче ніж 300 метрів до місця проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 6-ти місяців вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави

Повідомити про прийняте рішення Львівське районне управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, та Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення проголошено 02 вересня 2025 року.

Суддя Юлія БОБРОВА