ПОСТАНОВА

Іменем України

08 серпня 2025 року м. Кропивницький

справа № 396/2004/24

провадження № 22-ц/4809/1106/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С. М., Чельник О. І.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2025 року у складі судді Русіної А. А. і

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст вимог позовної заяви

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило стягнути на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 18.12.2022-100000829 від 23.12.2022 у розмірі 16 060 грн.

Позовна заява мотивована тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 23.12.2022 було укладено кредитний договір № 18.12.2022-100000829.

Відповідно до умов вказаного договору відповідачу надано кредит у розмірі 8 000 грн. строком на 42 дні.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами.

В свою чергу, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 16 060 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8 000 грн та по процентам у розмірі 9 060 грн.

Оскільки позичальник продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, останній звернувся до суду з позовом за захистом порушених прав.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2025 року в задоволенні позову ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18.12.2022-100000829 від 23.12.2022 у розмірі 16 060 грн відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та розмір заборгованості, порядок нарахування якої відповідає умовам кредитного договору.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Споживчий центр» просить рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та здійснити розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, адже судом першої інстанції неправильно досліджено докази, наявні у матеріалах справи.

Між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, який відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором, що не спростовано належними та допустимими доказами.

ТОВ «Споживчий центр» було додано до позовної заяви квитанцію, яка підтверджує, що 8 000 грн було перераховано на банківську картку, яку відповідач зазначила у Заявці кредитного договору.

Квитанція АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів, яка міститься в матеріалах справи, є належним доказом, оскільки містить інформацію щодо предмета доказування, як доказ перерахування грошових коштів за кредитним договором.

ОСОБА_1 не надала до суду виписки по її рахунках в банківських установах, у тому числі по рахунку 4441-11XX-XXXX-5448, який вона зазначила в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача.

Оскільки ТОВ «Споживчий центр» не є банківською установою, а має статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак наданий суду позивачем розрахунок є належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.

Відзив на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 16 060 грн, тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2025 становить 90 840 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Позиція апеляційного суду щодо апеляційної скарги

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 23.12.2022 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 18.12.2022-100000829 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною кредитного договору. Сума кредиту складає 8 000 грн строком 42 дні.

Відповідно до п. 4 Заявки, яка є невід`ємною частиною оферти первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання. Дата надання кредиту 18.12.2022.

Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати Позичальником повністю всіх Процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів.

Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом.

З квитанції ID платежу LIQPAY вбачається перерахування коштів в розмірі 7 000 грн 19.11.2022 на картку/рахунок НОМЕР_1 *94 платником Швидкий кредит, призначення платежу: видача за договором № 19.11.2022-100001052.

Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 18.12.2022-100000829 від 23.12.2022 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 16 060 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8 000 грн та по процентам у розмірі 8 060 грн.

На виконання ухвали суду від 21.01.2025 АТ КБ "ПриватБанк" надано відомості щодо повного номеру банківської картки № НОМЕР_2 (банк JSC UNIVERSAL DFNK) на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу Ligpay 23.12.2022 о 13:38 на суму 8 000 грн ID: НОМЕР_3 ; Order ID O_AC83С6F646562747DB88DF523FEC3778F705; призначення платежу: видача за договором № 18.12.2022-100000829.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 ЦК України, ст. ст. 2, 4-5, 12-13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного правата інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Так, за ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст. ст. 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки.

При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Матеріалами справи підтверджується, що 23.12.2022 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 18.12.2022-100000829 шляхом підписання відповідачем заявки електронним одноразовим ідентифікатором, що є невід`ємною частиною кредитного договору (а. с. 5-13).

Згідно з кредитним договором № 18.12.2022-100000829 від 23 грудня 2022 року кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності шляхом перерахування коштів на рахунок споживача з використанням електронного платіжного засобу споживача 4441-11ХХ-ХХХХ-5448.

Сума кредиту складає 8 000 грн строком 42 дні (п. п. 2, 3 Заявки).

Відповідно до п. 4 Заявки, яка є невід`ємною частиною оферти первинний період користування кредитом - 14 днів з дня його надання. Дата надання кредиту 18.12.2022 .

Черговий період користування кредитом - кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Період користування ставкою "Економ" - період фактичного користування Кредитом, протягом якого застосовується фіксована Процентна ставка "Економ", який розпочинається в день, наступний за днем сплати Позичальником повністю всіх Процентів, нарахованих на дату платежу, та закінчується через 14 днів.

Ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду "Економ". Ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом.

Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 18.12.2022-100000829 від 23.12.2022 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 16 060 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8 000,00 грн. та по процентам у розмірі 8 060 грн (а. с. 14).

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.03.2025 витребувано від АТ КБ "ПриватБанк" інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: повний номер банківської картки НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 (паспорт серії НОМЕР_6 , виданий 29.01.2015 Новоукраїнським РС УДМС України в Кіровоградській області), та на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу Liqpay 23.12.2022 о 13:38 на суму: 8 000 грн; ID: НОМЕР_3 ; Order ID: О_АС83С6F646562747DB88DF523FEC3778F705; призначення платежу: Видача за договором № 18.12.2022-100000829 (а. с. 73).

На виконання ухвали суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» надано відомості щодо повного номеру банківської картки № НОМЕР_2 (банк JSC UNIVERSAL DFNK), на яку було здійснено зарахування переказу через систему інтернет-еквайрингу Ligpay 23.12.2022 о 13:38 на суму 8 000 грн ID: НОМЕР_3 ; Order ID O_AC83С6F646562747DB88DF523FEC3778F705; призначення платежу: видача за договором № 18.12.2022-100000829 (а. с. 106).

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач була належним чином ознайомлена та погодилася з умовами надання кредиту, на підставі чого 23.12.2022 між сторонами укладено кредитний договір № 18.12.2022-100000829, в якому відображені умови надання кредиту.

Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, а саме надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі, встеновленому договором.

Даних про те, що відповідачем було повернуто позивачу кредитні кошти матеріали справи не містять.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_1 , отримавши від ТОВ «Споживчий центр» кредитні кошти у добровільному порядку та у встановлені договором строки не повернула, відсотки встановленому договором розмірі не сплатила, не надала доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Помилковими є твердження суду першої інстанції про те, що ні квитанція, ні відомості АТ КБ «ПриватБанк» не містять даних щодо власника банківської картки, на яку були перераховані кошти, оскільки надана АТ КБ «ПриватБанк» інформація підтверджує факт перерахування відповідачу 8 000 грн на картку відповідача, номер якої було зазначено у заявці на отримання кредиту, а факт того, що зазначена картка не належить ОСОБА_1 , останньою у встановленому законом порядку не спростовано.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції внаслідок неправильно наданої оцінки наявним в матеріалах справи доказам, безпідставно посилався на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачу кредитного ліміту та розмір заборгованості, порядок нарахування якої відповідає умовам кредитного договору, як наслідок дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2025 року скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню 6 056 (2 422,4+3 633,6) грн судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 16 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» () 16 060 (шістнадцять тисяч шістдесят) грн заборгованості за Кредтним договором № 18.12.2022-100000829 від 23 грудня 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» () 6 056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді С. М. Єгорова

О. І. Чельник