Справа № 168/293/25 Головуючий у 1 інстанції: Сухоручко Ю. О.
Провадження № 22-ц/802/993/25 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», подану представником Клименком Тарасом Васильовичем, на заочне рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 12 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Бізнес Позика» звернулося в суд із зазначеним позовом, який обґрунтований тим, що 12 квітня 2023 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений договір № 460535-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

ТзОВ «Бізнес Позика» 12 квітня 2023 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 460535-КС-002 про надання кредиту, яку ОСОБА_1 прийняла (акцептувала) на умовах, визначених офертою.

Також ТзОВ «Бізнес Позика» направило ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0719 на зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті номер телефону, котрий боржником було введено/відправлено.

Відповідно до умов договору кредитодавцем надано позичальнику грошові кошти у розмірі 14 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності строком на 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом в день 2,00000000 фіксована, знижена процентна ставка за кредитом в день 1,14816782 фіксована, комісія за надання кредиту 2 100 грн, дата повернення кредиту 27 вересня 2023 року.

ТзОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 14 000,00 грн шляхом перерахування на номер вказаної позичальником банківської картки.

Натомість відповідачка свої зобов`язання за договором про надання кредиту належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 14 вересня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 60 796,28 грн, з яких 14 000 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 44 696,28 грн - сума прострочених платежів по процентах та 2 100 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Покликаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідачки ОСОБА_1 у свою користь заборгованість за договором про надання кредиту від 12 квітня 2023 року в розмірі 60 796,28 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Заочним рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 12 червня 2025 року у цій справі позовні вимоги ТзОВ «Бізнес Позика» задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ТзОВ «Бізнес Позика» (ідентифікаційний код юридичної особи , місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, будинок 26, офіс 411, м. Київ, 01133) суму заборгованості за кредитним договором № 460535-КС-002 у розмірі 30 100 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 14 000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах - 14 000,00 грн, суми прострочених платежів за комісією - 2 100,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Бізнес Позика» 1 199,08 грн сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із ухваленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду в частині задоволення позову змінити, а саме змінити стягнуту суму з 14 000 грн на нову суму 44 696,28 грн, в решті рішення залишити без змін.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Відповідно до статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у цій справі є 20 серпня 2025 року дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТзОВ «Бізнес Позика» суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань за договором про надання кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача. Зменшуючи розмір відсотків за прострочення грошового зобов`язання суд першої інстанції врахував принцип розумності, справедливості та пропорційності.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 10, частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За матеріалами справи судом встановлено, що 12 квітня 2023 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений договір № 460535-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» і правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика» через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця.

Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 14 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика»; строк, на який надається кредит - 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом в день - 2,00000000 фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день - 1,14816782 фіксована; комісія за надання кредиту - 2 100,00 грн; термін дії договору до 27 вересня 2023 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 36 360,00 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 9110,18 процентів (пункти 2.1, 2.3, 2.4, 2.5, 2.7, 2.8, 2.9 договору) (а. с. 20-24).

Підписуючи цей договір, позичальник підтвердив, що до укладення договору позичальник отримав від кредитодавця інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», паспорт споживчого кредиту, частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови договору і правила, що розміщені на сайті кредитодавця (пункти 7.3, 7.3.1 договору).

Паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора UА-3132 (а. с. 18, 19).

Кредитний договір № 4600535-КС-002 про надання кредиту підписаний ОСОБА_1 електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора UА-0719 (а. с. 20-24).

Судом також встановлено, що кредитодавець підтвердив перерахування позичальнику 12 квітня 2023 року кредитних коштів у розмірі 14 000 грн через платіжний сервіс «Platon» на вказаний відповідачем платіжний засіб НОМЕР_2 , що підтверджується інформаційною довідкою ТзОВ «Платежі Онлайн» (а. с. 38).

Окрім того, отримання ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 14 000 грн підтверджується випискою за договором за період з 12 квітня 2023 року до 27 вересня 2023 року, яка надана АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 83, 84).

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (стаття 639 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 626, частини 1 статті 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 2 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Як передбачено частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі статтями 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Відповідно до частин 3, 4, 6, 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У справі, що переглядається, судом встановлено, що кредитний договір № 460535-КС-002 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимог Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

На підтвердження укладання кредитного договору позивачем надано електронні докази в паперовій формі, якими підтверджується, що позичальник допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом станом на 14 вересня 2025 року заборгованість складає 60 796,28 грн, з яких 14 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 44 696,28 грн - заборгованість за відсотками, 2 100 - заборгованість по комісії (а. с. 12-16, 17).

Встановивши, що позичальник належним чином не виконувала взятих на себе зобов?язань по поверненню кредитних коштів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача в користь позивача заборгованість по кредиту.

Разом з тим колегія суддів погоджується з висновками суду про часткове задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3, частини 3 статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2019 року у справі № 664/1261/16-ц, від 27 січня 2020 року у справі № 754/6091/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано, що суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору стандартна процентна ставка за кредитом в день складає 2,00000000 фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день складає 1,14816782 фіксована; комісія за надання кредиту складає 2 100,00 грн; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає 36 360, 00 грн; орієнтована реальна річна процентна ставка складає 9 110,18 процентів (а. с. 20).

У зв?язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договору за нарахованими відповідно до умов укладеного договору відсотками сума прострочених платежів по процентах складає 44 696,28 грн, що значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту (14 000 грн), а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції. При цьому сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України

Конституційний Суд України зазначив, що з огляду на частину 4 статті 42 Конституції участь у договорі споживача як слабшої сторони, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту (рішення КСУ від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013).

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про зменшення розміру відсотків за користування кредитними коштами.

При цьому суд першої інстанції правильно виходив з принципів розумності справедливості і пропорційності та з урахуванням інтересів обох сторін.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ТзОВ «Бізнес Позика».

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», подану представником Клименком Тарасом Васильовичем, залишити без задоволення.

Заочне рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 12 червня 2025 року у цій справі в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді