Cправа № 563/2011/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

за участю: представника позивачки, адвоката Шевчука Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Представник позивачки, адвокат Шевчук Р.В. звернувся до суду з позовом, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, з двох земельних ділянок площею по 1,86 га. та 0,16 га. для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Іванівської сільської ради Рівненського району (до ліквідації Корецький район) Рівненської області. Зазначає, що ОСОБА_5 був сином ОСОБА_4 , відповідно був спадкоємцем першої черги за законом, однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Зважаючи на те, що спадкоємець майна покійної ОСОБА_4 помер раніше спадкодавиці, позивачка, яка є рідною донькою ОСОБА_5 , має право успадкувати майно покійної ОСОБА_4 за правом представлення, як спадкоємиця першої черги за законом. 16 березня 2023 року ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Степанюк І.В. заяву про прийняття спадщини за законом після смерті баби, ОСОБА_4 , а 04 вересня 2024 року звернулась з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно. Однак, отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також роз`яснення про право звернутись до суду. Так, правовстановлюючими документами на вказані вище земельні ділянки є державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 289220 та серії ЯЗ № 289221, оригіналів яких позивачка не має, а лише їх архівні копії, посвідчені у встановленому законом порядку. Зважаючи на вищезазначене, позивачка вимушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року було відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження.

30 грудня 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 23 квітня 2025 року до участі в справі було залучено ОСОБА_3 , як співвідповідача.

Представник позивачки, адвокат Шевчук Р.В. (згідно з Ордером на надання правничої допомоги серії ВК № 1144554 від 25 вересня 2024 року) в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові, просив суд задоволити вимоги позивачки.

Відповідачі по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання вкотре, не з`явилась, не скористались своїм правом та не подали до суду відзивів на позов. Згідно з Ордером на надання правничої допомоги серії ВК № 1140383 від 21 лютого 2025 року, інтереси ОСОБА_2 представляє адвокат Ткачук В.М., а також інтереси ОСОБА_3 з 05 червня 2025 року, відповідно до Ордера серії ВК № 1158903.

Адвокат Ткачук В.М. в судове засідання в черговий раз не прибув та до суду подав клопотання про відкладення судового засідання. Так, відкладення розгляду справи, з різних причин, ініціюється адвокатом Ткачуком В.М. вже вп`яте (17 січня 2025 року, прибув в судове засідання без надання відповідних документів на підтвердження представництва інтересів ОСОБА_2 , у зв`язку з чим в судовому засідання було оголошено перерву; 21 лютого 2025 року подав суду клопотання про перенесення слухання справи у зв`язку з відсутністю можливості його довірительки з`явитись до суду, яка особисто бажає брати участь під час розгляду справи; 19 травня 2025 року клопотав про перенесення судового засідання, оскільки ним було з`ясовано позицію відповідача по справі, ОСОБА_3 який висловив намір щодо прийняття спадкового майна спадкодавиці; 06 червня 2025 року, просив відкласти слухання в справі, оскільки представляє інтереси також ОСОБА_3 та працює над виготовленням позовної заяви до суду про продовження строку для прийняття спадщини, тому для зібрання потрібних для цього документів необхідно більше часу; 30 червня 2025 року знову звернувся до суду з заявою про перенесення розгляду справи через зайнятість в термінових слідчих діях під час захисту клієнта по кримінальному провадженні; 06 серпня 2025 року повторно подав клопотання про відкладення судового засідання з підстав підготовки до суду позову в інтересах ОСОБА_3 про надання додаткового строку для прийняття спадщини та збору необхідних документів, на що необхідний додатковий час. Крім того, зі слів його довірительки ОСОБА_6 , вона перебуває на лікарняному та не має змоги прибути в судове засідання для дачі особистих пояснень).

У відповідності до ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому поведінку представника відповідачів, в даному випадку, суд розцінює, як таку, що спрямована на безпідставне затягування розгляду справи з надуманих причин.

Враховуючи думку представника позивача та дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 15 грудня 1986 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась « ОСОБА_1 » та її батьком вказаний « ОСОБА_7 » (а.п. 8).

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вказано ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про що свідчить Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України (а.п. 10).

Факт зміни дошлюбного прізвища баби позивачки ОСОБА_10 , з « ОСОБА_11 » на « ОСОБА_12 », а пізніше з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_11 » стверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 3 від 05 листопада 2024 року (а.п. 9) та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу № 5 від 02 листопада 2024 року (а.п. 12).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , що було видане повторно 03 березня 2023 року Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.п. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , що було видане 28 листопада 2022 року Корецьким відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Мністерства юстиції (м. Львів) (а.п. 13).

Після її смерті, відповідно до ст. 1216-1223 ЦК України, відкрилась спадщина на все належна майно.

Згідно з довідкою №155, що була видана 20 червня 2024 року Великомежиріцькою сільською радою Рівненського району Рівненської області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на момент смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 (інші зареєстровані з нею особи на день смерті відсутні).

Відповідно до Виписки з погосподарської книги с. Іванівка Рівненського району Рівненської області від 17 вересня 2024 року, згідно погосподарської книги № 2, особовий рахунок НОМЕР_4 , власником будинку та погосподарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , є померла ОСОБА_4 (а.п. 14).

13 лютого 2009 року на ім`я ОСОБА_4 , на підставі розпорядження голови Корецької районної державної адміністрації № 324 від 04 серпня 2008 року, було видано Державний акт серії ЯЗ № 289221 на право власності на земельну ділянку площею 0,16 га. (кадастровий номер земельної ділянки 56:230:830:00:03:007:0245) та Державний акт серії ЯЗ № 289220 на право власності на земельну ділянку площею 1,86 га. (кадастровий номер земельної ділянки 56:230:830:00:03:003:0062), що розташовані на території Іванівської сільської ради Корецького району Рівненської області (а.п. 15-16).

Судом встановлено, що за життя, ОСОБА_4 все своє майно заповіла своєму братові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить Заповіт, що був посвідчений 10 травня 2019 року приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу Рівненської області Дицяк Т.М., номер в реєстрі 382. Заповіт чинний, що стверджується інформацією зі спадкового реєстру № 79205321 від 19 листопада 2024 року.

Водночас, ОСОБА_3 протягом шести місяців з часу відкриття спадщини та станом на день розгляду справи в суді, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, при цьому, на час відкриття спадщини не був зареєстрованим за місцем проживання спадкодавиці. Тобто, з огляду на ч.1 ст.1272 ЦК України, вважається такими, що не прийняв спадщину.

З матеріалів Спадкової справи № 17/2023, що була заведена 02 лютого 2023 року Приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Степанюк І.В., встановлено що 02 лютого 2023 року з заявою звернулась ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її тітки, ОСОБА_4 .

16 березня 2023 року до приватного нотаріуса Степанюк І.В. також звернулась ОСОБА_1 з заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її баби ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за правом представлення та вправі успадкувати ту частину спадкового майна, яку успадкував би її батько, якби був живим на час відкриття спадщини.

04 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса з письмовою заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4 .

Будь-які інші спадкоємці із жодними заявами до нотаріуса не звертались. На день смерті спадкодавиці з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований.

Постановою приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Степанюк І.В. від 04 вересня 2024 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_4 , а саме на земельні ділянки площею 1,86 га. та площею 0,16 га., що розташовані за адресою: Рівненська область, Рівненський район (до ліквідації Корецький район, територія Іванівської сільської ради), у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1216-1217, 1220, 1258, 1261-1262, 1266, 1268-1270, 1272 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу).

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З висновку, висловленого Верховним Судом у постанові від 20червня 2018 року усправі № 643/1216/15-ц, вбачається, що в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини; прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини; двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Отже, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем.

Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

Під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року справа № 6-161цс17.

Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом померлої ОСОБА_4 є її син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та внука ОСОБА_1 , яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та яка є спадкоємицею після смерті своєї баби за правом представлення на долю, яка б була успадкована її батьком.

Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

За таких обставин, суд вважає, що, дійсно, на теперішній час існують перешкоди для оформлення позивачкою спадкових прав на спадкове майно у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Стаття 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування, що зазначено в ст. 131 ЗК України.

Так, відповідно до ст. 12, 76-78, 95 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Системний аналіз зазначених норм закону дає підстави суду зробити висновок про те, що позивачка є спадкоємицею за правом представлення після смерті свого батька, який належав до першої черги спадкування.

Водночас ОСОБА_2 , як племінниця спадкодавиці ОСОБА_4 , є спадкоємицею п`ятої черги та згідно норм закону спадкує лише у разі відсутності спадкоємців попередніх черг. Якщо батьки племінника (брат або сестра спадкодавця) померли раніше за спадкодавця, племінник/племінниця спадкують за правом представлення.

Щодо іншого відповідача, ОСОБА_3 варто зазначити, що через власну пасивну поведінку, у строк передбачений ст. 1270 ЦК України із заявою про прийняття спадщини за заповітом не звернувся, а отже важається таким, що не прийняв її. Жодних заперечень щодо суті позову стороною відповідача до суду не подано, як і відзиву на позов. Зустрічного позову чи позову до суду про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, станом на момент розгляду справи також не подано.

Підсумовуючи вищезазначене, керуючись принипами диспозитивності та змагальності, беручи до уваги факт не надання стороною відповідачів жодних контраргументів по суті позову, на основі поданих сторонами доказів, оцінених судом з точку зору їх належності, допутимості та достатності, суд вважає, що вимоги сторони позивача є законними та підлягають до задоволення.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. 12, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , у порядку спадкування за правом представлення у частці, яка б належала її батькові ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на: земельну ділянку площею 1,86 га., кадастровий номер: 56:230:830:00:03:003:0062; земельну ділянку площею 0,16 га., кадастровий номер земельної ділянки 56:230:830:00:03:007:0245, для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Рівненська область Рівненський район (до ліквідації Корецький район, територія Іванівської сільської ради), в порядку спадкування після смерті баби ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ІПН: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

С у д д я :