Справа № 353/620/25
Провадження № 2/353/448/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

Адвокат Саюк Н.В., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення на користь позивачки аліментів на утримання двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 6000,0 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 28.04.2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб існує формально, відповідач не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, у зв`язку з чим виникла необхідність у встановленні достанього та справедливого розміру аліментів, який би дозволив створити дітям умови, наближені до тих, у яких би вони перебували за наявності участі обох батьків у їхньому утриманні. Також просив стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23.07.2025 року вирішено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачці встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

01.09.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив стягувати з нього аліменти на утримання двох дітей в загальному розмірі 3000,0 грн. щомісячно. Зокрема зазначив, що вимоги позивачки є завищеними, не ґрунтуються на дійсних обставинах справи та не узгоджуються з нормами СК України. Посилання позивачки на те, що він не надає їй матеріальної допомоги на утримання їх спільних дітей вважає неправдою. Просив суд врахувати положення ч. 1 ст. 182 СК України та те, що він являється особою з інвалідністю ІІІ-ої групи та йому призначено державну соціальну допомогу, розмір якої складає 2361,0 грн. щомісячно. Інших офіційних доходів немає.

01.09.2025 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Саюк Н.В. подав до суду відповідь на відзив, в якому вказав, що заявлені вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в розмірі по 6000,0 грн. на кожну дитину є належним чином обґрунтованими та в повній мірі відповідають інтересам дітей. Зокрема відповідач не врахував всі потреби дітей відповідно до їх розвитку та розмір витрат, необхідний для забезпечення належного рівня життя дітей відповідно до їх вікових, фізичних, емоційних та соціальних потреб, в т.ч. пов`язаних з навчанням, медичним обслуговуванням, дозвіллям та розвитком. Заявлений відповідачем розмір аліментів в сумі 3000,0 грн. на місяць не покриває фактичних витрат на утримання дітей з урахуванням їх віку, стану здоров`я, навчальних, побутових та соціальних потреб. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Такий рівень позивачка самостійно забезпечити не може. На даний час діти повністю перебувають на її утриманні, відповідач додаткової грошової допомоги на утримання дітей не надає. Зазначив, що призначаючи розмір аліментів на утримання дітей суд має враховувати реальну вартість продуктів харчування, медикаментів, одягу та взуття, транспортні та інші соціально-побутові витрати. Крім цього згідно економічних показників в Україні з 2021 року підвищився рівень цін на продукти харчування та комунальні послуги на 35-40 %. Таким чином визначеного відповідачем розміру аліментів в сумі 3000,0 грн. недостатньо для нормального утримання та розвитку дітей. Прожитковий мінімум для дитини є базовим соціальним стандартом, однак його не достатньо для належного розвитку та життя дитини. Отже при прийнятті рішення має бути належним чином враховано один із базових правових принципів, що діє у справах, пов`язаних із дітьми, а саме принцип забезпечення найкращих інтересів дитини.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Саюк Н.В. в судове засідання не з`явились, однак представник позивачки у позовній заяві просив розгляд справи провести у їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони 28.04.2017 року зареєстрували шлюб у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 613, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. У шлюбі у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а.с. 8-13). Відповідно до копії акту проживання/не проживання особи за місцем реєстрації, складеного ОСББ «Дарницький двір» від 23.07.2025 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з ОСОБА_1 (позивачка) по АДРЕСА_1 (а.с. 40).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 (відповідач) є особою з інвалідністю ІІІ-ої групи з дитинства та отримує державну соціальну допомогу у розмірі 2361,0 грн. щомісячно, що підтверджується копією банківської виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 (відповідач) та скріншотами банківських операції з мобільного застосунку (а.с. 34-35, 87-88 зворот).

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1598,0 грн.

Вказаний розмір є мінімальною межею. Максимальна межа не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З`ясувавши обставини, які згідно ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, беручи до уваги принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України), постійне зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності та те, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, які повинні забезпечити належне утримання дітей до повноліття незалежно від розміру їх доходів, враховуючи те, що позивачкою та її представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження матеріального становища позивачки та високого матеріального становища відповідача, беручи до уваги те, що відповідач являється особою з інвалідністю ІІІ-ої групи та ніде не працює, однак зобов`язаний надавати принаймні мінімальне гарантоване забезпечення на утримання дітей до досягнення ними повноліття, що не перевищує 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи інтереси сторін, малолітніх дітей та керуючись принципами розумності і справедливості (співмірності), суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 2000 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача також слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі, який діяв на момент подачі позову до суду, а саме 1211,20 грн.

В ч. 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Також відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, втраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Суд звертає увагу на постанову Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20), в якій вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,0 грн. представником позивачки було проведено відповідний попередній розрахунок суми судових витрат та додано копії свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ № 001087, договору про надання правової допомоги № 54/2025 від 16.07.2025 року, довідки про сплату вартості правничої допомоги від 17.07.2025 року та акту здачі-прийняття наданих послуг відповідно до яких загальна сума гонорару за надання правничої допомоги складає 10000,0 грн. (а.с. 14-20, 45).

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що позивачкою та її представником не надано платіжних документів, що свідчать про оплату гонорару адвокату в сумі 10000,0 грн. (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Однак Верховним Судом сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Визначальним у цьому випадку є факт надання адвокатом правової допомоги у зв`язку із розглядом конкретної справи (постанова Верховного Суду від 20.10.2021 року справа № 757/29103/20-ц).

В свою чергу у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При такому вирішенні позову суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки понесені судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 3333,33 грн.

На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 137, 141, 174, 247, 263-265, 268, 273, 274-279, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно.

Стягнення аліментів розпочати з 22 липня 2025 року і проводити до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь Державної судової адміністрації України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); р/р UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1211 (одну тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого жителя АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , - 3333 (три тисячі триста тридцять три) гривні 33 копійки понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА