Справа №727/5379/25
Провадження №2-др/718/10/25
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті додаткового рішення

26.08.2025 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області під головуванням судді Скорейка В.В., за участю секретаря судового засідання Безушк М.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні заявою представника позивача Чехун Юлії Віталіївни про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 727/5379/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною вище заявою, яку мотивує тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 31.07.2025 у справі № 727/5379/25 позовні вимоги ТОВ Споживчий Центр про стягнення заборгованості за кредитним договором до ОСОБА_1 задоволено. У позовній заяві ТОВ Споживчий Центр зазначило, що орієнтовний розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи, становить 2 422,40 грн судового збору та 6 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Вказує, що між ТОВ Споживчий Центр та Адвокатське об`єднання «Лекс Верітас» 01 квітня 2025 року укладено Договір про надання правничої допомоги № 01/25-СЦ, копія якого додається. На підтвердження понесених витрат на отримання правничої допомоги Позивач надає квитанцію про оплату послуг адвоката. Просить ухвалити додаткове рішення у справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Учасники судового засідання на розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення не з`явилися.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Вивчивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи в їхній сукупності, суд дійшов наступного висновку.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

За приписами ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Загалом на підтвердження витрат за надання правничої допомоги стороною позивача подано докази, а саме: платіжну інструкцію № СЦ00030644 від 05.08.2025, призначення платежу оплата за надання правничої допомоги згідно з додатковою угодою № 1 до договору № 01/25-СЦ від 01.04.2025 за позовом ОСОБА_1 ; копію договору № 01/25-СЦ про надання правничої допомоги від 01.04.2025; звіт про виконану роботу від 30.07.2025.

Таким чином стороною позивача підтверджено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

В судовому засіданні також встановлено, що ТОВ Споживчий Центр звернулося 13.06.2025 до суду із цивільним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На виконання вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачем в позовній заяві вказано про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який включав судовий збір 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі орієнтовно 6000 грн. Позивачем повідомлено, що докази понесення судових витрат у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК будуть надані протягом 5 днів після ухвалення судового рішення.

Вимоги позовної заяви не містили прохання щодо вирішення питання про стягнення судових витрат на правову допомогу.

Разом з тим, позовна заява містила клопотання про проведення розгляду даної малозначної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за відсутністю представника позивача, із наданням дозволу на заочний розгляд справи.

Судове рішення у справі ухвалене 31.07.2025 та в цей же день копія його отримана позивачем. Про розгляд справи позивач повідомлявся належним чином.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Враховуючи описане, з урахуванням принципу розумності, суд зазначає, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.(постанова Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21).

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що подана заява про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтування поважних причин неподання позивачем або його представником доказів, які підтверджують розмір таких витрат до закінчення судових дебатів у справі, а у випадку, коли дебати не проводяться, до завершення розгляду справи.

Оскільки розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності сторін, у позивача була об`єктивна можливість подати належні документи на підтвердження судових витрат на правову допомогу.

Враховуючи зміст заяви представника позивача про стягнення судових витрат на професійну допомогу та вимоги ч. 1 ст. 246 ЦПК України, суд вважає за необхідне постановити у справі ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 246, 260-261, 270, 273, 353-355, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті додаткового рішення щодо вирішення питання судових витрат у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Василь Скорейко