Провадження №2/243/90/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Соловйова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Коваленка В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в поряду набувальної власності,

В С Т А Н О В И В:

30 грудня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 , діючи на підставі довіреності від імені ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності в поряду набувальної власності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 листопада 2012 р. позивач фактично придбала у відповідача житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою. В рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу позивач передала відповідачеві грошові кошти у розмірі, еквівалентному 2000 доларів США, повністю розрахувавшись за домоволодіння. Договір купівлі-продажу будинку та земельної ділянки сторони нотаріально не посвідчили, оскільки документи на домоволодіння не були оформлені. Того ж дня відповідач видала позивачеві довіреність, якою уповноважувала її зібрати необхідні для відчуження домоволодіння та земельної ділянки документи, передала позивачеві вказане домоволодіння. Відповідач зареєстрована і постійно проживає в м. Донецьку, з відомих причин не має можливості приїхати в м. Слов`янськ. Позивач стверджує, що протягом 12 років добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується вказаними домоволодінням та земельною ділянкою, підтримує його в належному стані, за свої кошти здійснила суттєві поліпшення домоволодіння, сплачує комунальні послуги. З наведених підстав позивач, посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, ст. 120 ЗК України, просить суд визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на зазначені домоволодіння і земельну ділянку.

Ухвалою суду від 31.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 28.05.2025 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи призначено на 23.07.2025.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Представник позивача, ОСОБА_1 в судовому засіданні наполягала на задоволенні позовних вимог про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок- А-1, житловою площею 28.8 кв.м, загальною площею 55,3 кв.м, господарські будівлі і побутові будівлі і споруди: літня кухня- Б, сарай В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа -№1, колодязь №2, вартістю 107 050 гривень, розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0904 га, кадастровий номер :01:014:1720, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач, будучи відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзив на позов не подала. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Згідно даних, що містяться в довіреності, виданій відповідачем на ім`я позивача, посвідченій 15 листопада 2012 року приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу, відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 р. № 309 (із відповідними змінами) м. Донецьк Донецької області віднесено до тимчасово окупованих територій.

Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин неявки; відзив на позов не подала, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, досліджені докази, на підставі яких встановлені ці обставини.

Копією паспорта ОСОБА_2 встановленою, що вона зареєстрована в АДРЕСА_3 .

Згідно свідоцтву про право на спадщину за законом, виданому 8 серпня 2006 року Першою слов`янською державною нотаріальною конторою, власником житлового будинку з господарськими та побутовими будовами і спорудами за АДРЕСА_1 на земельній ділянці Слов`янської міської ради, є ОСОБА_3 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 жовтня 2024 року право приватної власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданому 8 серпня 2006 року Першою слов`янською державною нотаріальною конторою.

Позивач надала суду копії квитанцій про оплату комунальних послуг, про сплату за встановлення приладів обліку, копії договорів про користування електричною енергією, про надання послуг водопостачання за вказаною адресою.

Крім того, надані копії актів про фактичне проживання №901 від 11.12.2018, №41 від 20.09.2021, відповідно до яких ОСОБА_2 та члени її сім`ї зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , а фактично проживають з 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 .

На замовлення позивача були виготовлені технічний паспорт на спірне домоволодіння, звіт про оцінку вказаного майна, технічна документація на земельну ділянку, а також витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.12.2013 щодо відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки за кадастровим номером :01:014:1720, відповідно до якого на дану земельну ділянку виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі за кадастровим номером :01:014:1720, 22.08.2013.

Згідно звіту про оцінку майна від 28 жовтня 2024 р. ринкова вартість житлового будинку з господарськими та побутовими будовами і спорудами за АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_3 , замовником оцінки - ОСОБА_2 , становить 107 050 грн.

Позивач надала суду копію кадастрового плану земельної ділянки, кадастровий номер :01:014:_____, площею 0.0904 га (адреса ділянки не вказана).

В технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 вказано, що житловий будинок на цій земельній ділянці належить ОСОБА_3 , земельна ділянка у власність не передавалась.

Документ, що посвідчує права власності на вказану земельну ділянку, суду не надано.

15 листопада 2012 року ОСОБА_3 видала ОСОБА_2 нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважила позивача бути її представником у Комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації м. Слов`янська Донецької області», у відповідному державному органі, який реєструю право власності, перехід права власності, з питань одержання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно: житловий будинок з господарчими спорудами номер АДРЕСА_1 , тощо. Довіреність видана строком на три роки та дійсна по 15 листопада 2015 р.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 повідомили суду наступне: приблизно в 2012 році зі слів ОСОБА_3 та її брата, яка приїжджала в цей час і заходила до сусідів, продала домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , свідками даної угоди не були, вартості договору купівлі-продажу не знають, в подальшому бачили, що ОСОБА_2 зі своєю сім`єю з 2013 року постійно проживала і проживає по цей час у спірному домоволодінні зі своєю сім`єю, робила ремонт в літній кухні, облаштовувала паркан. Де проживає ОСОБА_3 свідки не знають.

Вирішуючи спір, суд приймає до уваги наступне законодавство.

Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч.4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За змістом ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно зі ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно протягом п`ятнадцяти років користуються земельною ділянкою, але не мають документів, що засвідчують наявність у них прав на зазначену земельну ділянку, можуть звернутися до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування з заявою про передачу такої земельної ділянки у їхню власність. Набуття громадянами права власності на земельну ділянку за давністю користування здійснюється в порядку безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами згідно із статтею 118 цього Кодексу в межах норм, визначених статтею 121 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна, зокрема жилий будинок, розміщений на земельній ділянці, право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення.

Системний аналіз положень ч.1 ст. 344 ЦК України свідчить про те, що обов`язковими умовами визнання права власності в порядку набувальної давності є добросовісність, відкритість, безперервність, тривалість володіння.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 28 квітня 2020 р. у справі № 552/1354/18 вказано, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 р. у справі № 910/17274/17 та постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 24 січня 2019 р. у справі № 755/16913/16ц.

Між тим, в судовому засіданні на основі наданих позивачем доказів та показань свідків встановлено, що вона достовірно знала про те, що володіє чужим майном, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_3 . Про це свідчить надана позивачем копія свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно якому спірний будинок належить ОСОБА_3 . При цьому в позові зазначено, що правовстановлюючі документи на будинок їй передала саме ОСОБА_3 .

Таким чином, позивач володіє спірним будинком за волею власника і завжди знала, хто є власником; при заволодінні чужим майном вона знала про відсутність у неї підстав для набуття права власності на майно; обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Отже, наявність на момент заволодіння спірним майном ОСОБА_2 , факту титульного володіння ОСОБА_3 , виключає можливість застосування норми ст. 344 ЦК України.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено усіх обставин, передбачених ст. 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Тому, також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку, на якій розташований спірний житловий будинок, оскільки за змістом ч.1 ст. 120 ЗК України право власності на земельну ділянку є похідним від права власності на житловий будинок.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 316, 328, 344 Цивільного кодексу України, ст. ст. 223, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок- А-1, житловою площею 28.8 кв.м, загальною площею 55,3 кв.м, господарські будівлі і побутові будівлі і споруди: літня кухня- Б, сарай В, сарай Г, вбиральня Д, огорожа - №1, колодязь №2, вартістю 107 050 гривень, розташований в АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0904 га, кадастровий номер :01:014:1720, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повний текст рішення суду виготовлений 19.08.2025 року.

Суддя О.О. Соловйова