УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення витрат за послуги з виконання робіт припинення постачання електричної енергії

18 серпня 2025 рокуСправа №451/1383/25
Провадження № 2-н/451/91/25

Суддя Радехівського районного суду Львівської області Патинок О.П. розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

в с т а н о в и в:

15.08.2025 через систему «Електронний суд» надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут», боржник ОСОБА_1 про видачу судового наказу, у якій заявник просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Львівенергозбут» 2 247,85 грн заборгованості за спожиту електричну енергію та сплаченого судового збору в розмірі 302,80 грн.

15.08.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

18.08.2025 суддею було здійснено запит про реєстрацію місця проживання боржника у Єдиному державному демографічному реєстрі, з якого вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ознайомившись з матеріалами заяви про видачу судового наказу, суддя приходить до висновку про необхідність відмови у видачі такого в частині стягнення витрат за послуги з виконання робіт припинення постачання електричної енергії з огляду на наступне.

Статтею 160 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.161ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Так, як вбачається з вимог заяви про видачу судового наказу, заявник, окрім заборгованості за спожиту електричну енергію, просить стягнути з боржника також витрати за послуги з виконання робіт припинення постачання електричної енергії.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п. 7.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем (крім випадків, визначених цим пунктом), якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.

Пунктом 7.12 Правил роздрібного ринку електричної енергії визначено перелік випадків, за яких побутовим споживачем не відшкодовуються витрати з припинення та відновлення електроживлення ініціатору цих робіт у разі припинення електроживлення побутовому споживачу через заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (ч. 3 ст. 19 ЦПК України).

Таким чином, послуги з припинення та відновлення електропостачання не вважаються заборгованістю з житлово-комунальних послуг, хоч вони пов`язані з припиненням їх надання у разі наявності заборгованості за електроенергію. Водночас, з урахуванням наведених положень, вимога про стягнення таких витрат не відповідає положенням ст. 161 ЦПК України та носить спірний характер, відтак в порядку наказаного провадження розгляду не підлягає.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог (ч. 3 ст. 165 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що у видачі судового наказу в частині вимоги про стягнення з боржника витрати за послуги з виконання робіт припинення постачання електричної енергії необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 165, 258-261, 353 ЦПК України, суддя-,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за житлово-комунальні послуги в частині стягнення витрат за послуги з виконання робіт припинення постачання електричної енергії.

Апеляційна скарга подається безпосередньо Львівському апеляційному суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Патинок О. П.