Справа № 368/895/25
Провадження № 2/368/735/25
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"02" вересня 2025 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Назаренко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

представник позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» заборгованість за Кредитним договором №3/3150309 від 12.03.2021 року в розмірі 149 970,44 гривень, яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту 63 363,32 гривень; - заборгованості за процентами за користування кредитом 17 071,44 гривень; - заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 69 535,68 гривень та витрати на оплату судового збору, обґрунтовуючи позов наступним.

12.03.2021 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області 06.10.2004 року, та Акціонерним Товариством «Креді Агріколь Банк» був укладений кредитний договір №3/3150309, відповідно до якого (п.1.1. кредитного договору) банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 90 000,00 гривень строком на 72 місяців з 12.03.2021 року по 11.03.2027 року.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною), надалі графік платежів по кредиту, як день повернення кредиту, повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

Відповідно до п.1.3. кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду (надалі проценти) щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. кредитного договору.

Відповідно до п.1.4. кредитного договору встановлено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя позичальника (надалі Правила), які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua (https://creditagricole.ua/storage/files/pravila-svoboda-22.pdf).

Відповідно до п.2.1. кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_2 в банку (надалі рахунок погашення заборгованості).

Відповідно до п.2.2. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту.

Відповідно до п. 2.4. кредитного договору встановлено, що позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за кредитним договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до п.2.6. кредитного договору встановлено, що банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору встановлено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.

Відповідно до п.4.1. кредитного договору встановлено, що шляхом підписання цього договору позичальник підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з правилами, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами банку ознайомлений і згодний; йому до укладення договору банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором №3/3150309 від 12.03.2021 року належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком позичальника.

Відповідач наразі порушує умови п. 1.1 та п. 2.2 кредитного договору не здійснює повернення кредиту згідно графіку платежів по кредиту (додаток № 1 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовується положення про договір позики.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

18.12.2024 року між банком та ТОВ «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір про відступлення права вимоги № 5-2024.

Згідно додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 18.12.2024 року, 20.12.2024 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №3/3150309 від 12.03.2021 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 .

Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором відступлення (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника (ст. 516 ЦК України).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом.

Відповідно до п.1 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до п.2.3.4. Правил встановлено, що у разі несплати позичальником чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії, згідно з умовами кредитного договору протягом 30 днів, банк направляє позичальнику письмове повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом, в якому вказується розмір заборгованості з урахуванням належних до сплати суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій.

У зв`язку з несплатою відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п. 2.3.4. Правил 18.03.2025 року за вих. №5938 відповідачу було направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 20.12.2024 року. Зазначене повідомлення залишилось позичальником невиконаним.

Відповідно до п.2.3.5. Правил встановлено, невиконання позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення, та/або розірвання договору про надання додаткових чи супутніх послуг, який є обов`язковим для укладення кредитного договору, і неукладення протягом 15 календарних днів нового договору про надання таких самих послуг з особою, що відповідає вимогам банку, дає право банку вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені. У цьому випадку банк направляє позичальнику та його поручителям (за наявності) відповідну письмову вимогу.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення на підставі п. 2.3.5. Правил 22.05.2025 року за вих. № 6535 відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії.

Відповідно до п.2.3.6. Правил встановлено, якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги банком, не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно позичальника в порядку, передбаченому законодавством України.

Зазначену вимогу позичальник також проігнорував та її вимоги не виконав. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту та ігнорування вищезазначеного повідомлення та вимоги, позивач вправі вимагати у позичальника дострокового повернення суми боргу за неналежне виконання умов кредитного договору в судовому порядку.

На дату відступлення (20.12.2024) заборгованість за кредитним договором становила 135 760,08 гривень, яка складалась з: - строкова заборгованості за тілом кредиту 45 774,30 гривень; - прострочена заборгованості за тілом кредиту 17 589,02 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 329,14 гривень; - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 7 570,34 гривень; - заборгованість за простроченими реструктуризованими процентами за користування кредитом 6 211,60 гривень; - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2 250,00 гривень; - прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 38 035,68 гривень; - прострочена заборгованість за реструктуризованою комісією за обслуговування кредитної заборгованості 18 000,00 гривень.

За період з 20.12.2024 по 22.05.2025 було нараховано: - проценти за користування кредитом 2 960,36 гривень; - комісія за обслуговування кредитної заборгованості 11 250,00 гривень.

За період з 20.12.2024 по 22.05.2025 боржником добровільно платежі не сплачувались.

Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №3/3150309 від 12.03.2021 року становить 149 970,44 гривень, яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту 63 363,32 гривень; - заборгованості за процентами за користування кредитом 17 071,44 гривень; - заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 69 535,68 гривень.

Щодо обґрунтованості вимоги про сплату комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості, встановленої п. 1.3.2. Кредитного договору, просимо врахувати наступні обставини та пояснення.

Згідно частина друга статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин), у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно частини другої статті 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а тому відсутні правові підстави для кваліфікації такого правочину нікчемним.

Зазначена позиція позивача підтверджується висновками Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №363/1834/17, провадження №14-53цс21), де зазначено: «32. Тим не менше, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що немає підстав вважати умову конкретного кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом нікчемною ані з огляду на приписи статті 21 Закону № 1023-XII у редакції, чинній на час укладення кредитного договору, ані з огляду на приписи статті 228 ЦК України. Ця умова є недійсною як оспорювана. 33. Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (частина перша цієї статті у редакції, чинній на час укладення кредитного договору). 34. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). 35. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України)». «41. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (частини перша і друга статті 228 ЦК України). 42. Умова кредитного договору про щомісячне внесення позивачем на користь банку плати за управління кредитом обмежує права позивача як сторони договору та клієнта банку. Ця умова не була спрямована на незаконне заволодіння майном позивача. Її встановлення пов`язане з різним тлумаченням сторонами приписів частини першої статті 21 Закону № 1023-XII у редакції, чинній на час укладення кредитного договору, та частини третьої статті 55 Закону № 2121-III. Тому Велика Палата Верховного Суду вважає, що відсутні визначені частиною першою статті 228 ЦК України підстави вважати пункт 1.3.2 кредитного договору таким, що порушує публічний порядок і є нікчемним».

Зазначені вище висновки Верховного Суду встановлюють, що з одного боку відсутні правові підстави для кваліфікації такого правочину нікчемним, а з іншого боку він може бути визнаний недійсним лише у випадку, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом.

Відповідач шляхом підписання кредитного договору підтвердив, що умови договору йому зрозумілі, з тарифами банку ознайомлений і згодний. Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та у подальшому виконував його умови, банком було надано всю необхідну інформацію про умови надання послуг фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

Відповідачу було зрозуміло, які послуги включає обслуговування кредитної заборгованості згідно п. 1.3.2. Кредитного договору, інформація надавалася відповідачу на постійні основі незалежно від наявності його звернення (вимоги) та з більшою періодичністю, ніж це передбачено Законом України «Про споживче кредитування», а сплата комісії передбачена за ті послуги, які не підпадають під положення статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» щодо безоплатності надання, а тому вони належать до загальних обґрунтованих витрат за споживчим кредитом відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 26.12.2019 року у справі №467/555/19 та постанові Верховного Суду від 13.05.2021 року у справі №461/1763/20.

Сторони кредитного договору, скориставшись свободою договору, визначили умови, в тому числі щодо комісії, які підлягають застосуванню та обов`язковому виконанню.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі №643/17966/14-ц, провадження №14-203цс19.

В подальшому відповідач погашав заборгованість за кредитним договором відповідно до п. 2.2. кредитного договору включно з комісією за обслуговування кредитної заборгованості, здійснюючи таким чином конклюдентні дії.

У цивільному праві це дії особи, що виявляють її волю встановити правовідношення, але не у формі усного чи письмового волевиявлення, а своєю поведінкою, щодо якої можна зробити певний висновок про конкретний намір.

Відповідач своєю поведінкою підтвердив належне отримання послуг за обслуговування кредитної заборгованості. Можливе заперечення відповідачем отримання зазначених вище послуг буде суперечити його попередній поведінці.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 390/34/17 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/81263995), зауважує: «Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Подібний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 року у справі №145/2047/16-ц (https://reyestr.court.gov.ua/Review/90933484): «3.37. У праві України зазначена доктрина проявляється, зокрема, у кваліфікації певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу) як волевиявлення, яке свідчить про вчинення правочину, зокрема про його схвалення (див. постанову Верховного Суду України від 19 серпня 2014 року у справі №3- 59гс14)». Застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) є засобом недопущення недійсності оспорюваного правочину всупереч принципу добросовісності, а не підставою для визнання його недійсним (постанова Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі №357/7734/18).

Якщо особа, яка має право на оспорення документу чи юридичного факту (зокрема, правочину, договору, рішення органу юридичної особи), висловила безпосередньо або своєю поведінкою дала зрозуміти, що не буде реалізовувати своє право на оспорення, то така особа пов`язана своїм рішенням і не вправі його змінити згодом. Спроба особи згодом здійснити право на оспорення суперечитиме попередній поведінці такої особи і має призводити до припинення зазначеного права (постанова Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі № 450/2286/16-ц).

Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 року у справі №478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 року у справі №127/23910/14-ц також вказав, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Законом України «Про судовий збір» передбачена сплата судового збору за подання зазначеного позову, згідно частини третьої ст. 4 зазначеного закону при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, у зв`язку із чим Позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку із розглядом даної справи в розмірі 2 422,40 гривень.

Позивач ТОВ «ФК «Брайт-К»» в судове засідання не з`явився, в наданій письмовій заяві просить суд розглянути справу без участі його представника та не заперечує проти проведення заочного розгляду.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою , причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явився без поважних причин.

Третя особа Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду. Заяв та клопотань не заявлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку про винесення рішення про задоволення позову з таких підстав.

12.03.2021 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №3/3150309, відповідно до якого (п.1.1. кредитного договору) банк надав, а позичальник отримав кредитні кошти в сумі 90 000,00 гривень строком на 72 місяців з 12.03.2021 року по 11.03.2027 року.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною), надалі графік платежів по кредиту, як день повернення кредиту, повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту.

Відповідно до п.1.2. кредитного договору встановлено, що кредит надається позичальнику на споживчі потреби.

Відповідно до п.1.3. кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду (надалі проценти) щомісячно, в розмірі 11,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,50% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. кредитного договору.

Відповідно до п.1.4. кредитного договору встановлено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя позичальника (надалі Правила), які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua (https://creditagricole.ua/storage/files/pravila-svoboda-22.pdf).

Відповідно до п.2.1. кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту банк відкриває позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № НОМЕР_2 в банку (надалі рахунок погашення заборгованості).

Відповідно до п.2.2. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту.

Відповідно до п. 2.4. кредитного договору встановлено, що позичальник відповідає за виконання своїх зобов`язань за кредитним договором усім своїм майном та коштами, на які може бути звернено стягнення у порядку, встановленому чинним законодавством України.

Відповідно до п.2.6. кредитного договору встановлено, що банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку банк вважатиме доцільною.

Відповідно до п.3.1. кредитного договору встановлено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.

Відповідно до п.4.1. кредитного договору встановлено, що шляхом підписання цього договору позичальник підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору; умови договору йому зрозумілі; з правилами, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами банку ознайомлений і згодний; йому до укладення договору банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором №3/3150309 від 12.03.2021 року належним чином, що підтверджується випискою за позичковим рахунком позичальника.

Відповідач наразі порушує умови п. 1.1 та п. 2.2 кредитного договору не здійснює повернення кредиту згідно графіку платежів по кредиту (додаток № 1 до кредитного договору, що є його невід`ємною частиною).

18.12.2024 року між Банком та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір про відступлення права вимоги № 5-2024.

Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором.

Згідно Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 18.12.2024 року, 20.12.2024 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 .

Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до ОСОБА_1 за Кредитним договором.

У зв`язку з несплатою відповідачем чергового платежу по кредиту та/або процентам за користування кредитом та/або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п. 2.3.4. Правил 18.03.2025 року за вих. №5938 відповідачу було направлено повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом станом на 20.12.2024 року. Зазначене повідомлення залишилось позичальником невиконаним.

Відповідно до п.2.3.5. Правил встановлено, невиконання позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення, та/або розірвання договору про надання додаткових чи супутніх послуг, який є обов`язковим для укладення кредитного договору, і неукладення протягом 15 календарних днів нового договору про надання таких самих послуг з особою, що відповідає вимогам банку, дає право банку вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені. У цьому випадку банк направляє позичальнику та його поручителям (за наявності) відповідну письмову вимогу.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення повідомлення на підставі п. 2.3.5. Правил 22.05.2025 року за вих. № 6535 відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії.

Відповідно до п.2.3.6. Правил встановлено, якщо позичальник протягом 31 дня з моменту направлення йому письмової вимоги банком, не виконає вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісіями, штрафними санкціями, банк вправі розпочати процедуру примусового стягнення боргу, включаючи звернення до суду за стягненням на кошти та/або майно позичальника в порядку, передбаченому законодавством України.

Зазначену вимогу позичальник також проігнорував та її вимоги не виконав. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно повернення кредиту та ігнорування вищезазначеного повідомлення та вимоги, позивач вправі вимагати у позичальника дострокового повернення суми боргу за неналежне виконання умов кредитного договору в судовому порядку.

На дату відступлення (20.12.2024) заборгованість за кредитним договором становила 135 760,08 гривень, яка складалась з: - строкова заборгованості за тілом кредиту 45 774,30 гривень; - прострочена заборгованості за тілом кредиту 17 589,02 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 329,14 гривень; - заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 7 570,34 гривень; - заборгованість за простроченими реструктуризованими процентами за користування кредитом 6 211,60 гривень; - заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2 250,00 гривень; - прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 38 035,68 гривень; - прострочена заборгованість за реструктуризованою комісією за обслуговування кредитної заборгованості 18 000,00 гривень.

За період з 20.12.2024 по 22.05.2025 було нараховано: - проценти за користування кредитом 2 960,36 гривень; - комісія за обслуговування кредитної заборгованості 11 250,00 гривень.

За період з 20.12.2024 по 22.05.2025 боржником добровільно платежі не сплачувались.

Загальна заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по кредитному договору №3/3150309 від 12.03.2021 року становить 149 970,44 гривень, яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту 63 363,32 гривень; - заборгованості за процентами за користування кредитом 17 071,44 гривень; - заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 69 535,68 гривень.

До теперішнього часу заборгованість не погашена.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитним договором відповідач порушує взяті на себе зобов`язання за цим Договором.

Як вбачається з положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитним договором у добровільному порядку.

Отже, оскільки відповідач порушив зобов`язання, встановлені кредитним договором, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за цим договором у розмірі 149 970,44 гривень.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 КК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Приймаючи до уваги те, що відповідач визнав позовні вимоги, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, крім того наявні законні підстави для задоволення позову, суд дійшов висновку, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись Конституції України, ЦК України, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» () заборгованість за Кредитним договором №3/3150309 від 12.03.2021 року в розмірі 149 970 (сто сорок дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят) грн.. 44 коп., яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту 63 363,32 гривень; - заборгованості за процентами за користування кредитом 17 071,44 гривень; - заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 69 535,68 гривень.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К»» () суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення та подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст судового рішення складено 02.09.2025 р.

Суддя І.І. Шевченко