Справа № 459/207/25 Головуючий у 1 інстанції:Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/811/1088/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Підлужного В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» про визнання неправомірними нарахувань та зобов`язання їх скасувати,

встановив:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання дій комунального підприємства (далі КП) «Червоноградтеплокомуненерго» щодо нарахувань за абонентське обслуговування, загальнобудинкові потреби та транзитні мережі опалення неправомірними та скасування таких нарахувань.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликалась на те, що у 2021 році всі мешканці під`їзду АДРЕСА_1 (на даний час м. Шептицький) були від`єднані від центрального опалення та постачання гарячої води, тому відповідачем неправомірно нараховано плату за неіснуючі послуги.

Вважає, що нарахування плати за відсутності договору, а також у разі відсутності ліцензії, є неправомірними й такими, що порушують її права, як споживача.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що послуги надаються споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Зазначає, що 01.10.2021 року КП «Червоноградтеплокомуненерго» опублікувало на офіційному веб-сайті текст типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, однак, доступ до офіційного веб-сайту відповідача мають не всі споживачі у багатоквартирному будинку.

Звертає увагу, що споживачам у багатоквартирному будинку така інформація додатково доводиться шляхом розміщення відповідних оголошень на дошках оголошень, які розташовані у місцях загального користування такого будинку або на його прибудинковій території.

Вказує, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Наголошує, що такий договір не укладено.

Додає, що фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг або надсилання через Єдину платформу електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепт), наданої відповідно до вимог статей 10 та 11 Закону України «Про електронну комерцію» (за наявності електронних кабінетів у споживача та виконавця).

Стверджує, що відсутні будь-які дії, що підтверджують бажання укласти договір.

Зазначає, що всі вищевказані дії не проводилися, а договір на постачання теплової енергії має віртуальний характер, а не реально діючий, тому не може рахуватися як індивідуально укладений договір на постачання теплової енергії.

В судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.247, ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено апеляційним судом у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 05.08.2025 року, є дата складення повного судового рішення 15.08.2025 року.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (ч.ч.1, 5 ст.633 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» містить визначення термінів: виконавець комунальної послуги суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги; плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води); споживач житлово-комунальних послуг (далі споживач) індивідуальний або колективний споживач.

Відповідно до абзаців 1, 3 ч.4 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Згідно з ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до п.п.37, 38 постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об?єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Судом встановлено, що позивачка є мешканкою квартири АДРЕСА_2 , під`їзду АДРЕСА_1 .

Квартира позивачки знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому вона є споживачем житлово-комунальних послуг і на ці відносини поширюється дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

01.10.2022 року на офіційному веб-сайті chervonogradteplo.com.ua (в розділі «Споживачам») опубліковано типові публічні договори про надання комунальних послуг для їх укладення шляхом приєднання всіма споживачами послуг, умови цих договорів однакові для всіх споживачів та набирають чинності через 30 днів з дня їх публікації на офіційному сайті.

Наказом директора КП «Червоноградтеплокомуненерго» №186 від 30.11.2021 року «Про затвердження розміру плати за абонентське обслуговування» затверджено та введено в дію з 01.12.2021 року плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, а саме: 16,05 грн/місяць з ПДВ послуги з постачання теплової енергії для споживачів, будівлі яких оснащені вузлами комерційного обліку теплової енергії; 13,11 грн/місяць з ПДВ послуги з постачання теплової енергії для споживачів, будівлі яких не оснащені вузлами комерційного обліку теплової енергії.

Відповідно до наказу директора КП «Червоноградтеплокомуненерго» №225 від 29.11.2022 року «Про затвердження розміру плати за абонентське обслуговування», затверджено та введено в дію з 01.12.2022 року плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, а саме: 13,51 грн/місяць з ПДВ послуги з постачання теплової енергії для споживачів, будівлі яких оснащені вузлами комерційного обліку теплової енергії; 10,34 грн/місяць з ПДВ послуги з постачання теплової енергії для споживачів, будівлі яких не оснащені вузлами комерційного обліку теплової енергії.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що оскільки позивачка є мешканкою квартири у багатоквартирному будинку по АДРЕСА_3 , відповідно, вона є споживачем майна багатоквартирного будинку, яким є приміщення загального користування, та послуг, що надаються у цих приміщеннях.

Таким чином, та обставина, що квартира позивачки відключена від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, не впливає на правомірність нарахування плати за абонентське обслуговування.

Оскільки протягом 30 днів з моменту опублікування договору і розміщення інформації про договори у співвласників багатоквартирного будинку не виникло заперечень щодо його укладання та не надходило будь-яких заяв з приводу прийняття рішення щодо вибору іншої моделі договірних відносин, між сторонами виникли фактичні договірні відносини на підставі Типового договору з індивідуальним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Суд першої інстанції правильно вказував, що положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов?язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема, договору про надання послуги з постачання теплової енергії. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з постачання теплової енергії може бути у вигляді мовчання.

Таким чином, відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення споживача від оплати спожитих послуг.

Також, суд першої інстанції встановив, що відповідач має ліцензії на виробництво теплової енергії, транспортування, постачання теплової енергії та діє в межах чинних норм і тарифів, а тому дововоди позивача в цій частині є безпідставними.

За таких обставин, у колегії суддів немає підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, що дійшов суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вказаного позову, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 15 серпня 2025 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич