Справа № 404/248/24
Номер провадження 2-о/404/15/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку окремого провадження

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фортечний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення батьківства, суд

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року до суду звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення батьківства, просила суд встановити факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який являється особою без простійного місця проживання та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Кіровоградська область, м. Кропивницький.

В обґрунтування поданої заяви вказано, що в період з 2019 року заявник проживала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказаний факт підтверджується довідкою КП «Житлово-експлуатаційної організації № 3» КМР» № 1185 від 15 грудня 223 року, відповідно до якої за свідченням сусідів, викладених у підписаному ними акті від 15 грудня 2023 року в період з 2020 року по березень 2023 року в квартирі АДРЕСА_1 фактично, без реєстрації проживав громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народилась донька ОСОБА_3 . На час народження дитини жоден з них не перебував у зареєстрованому шлюбі з третіми особами. Оскільки батьки дитини на час її народження не перебували у зареєстрованому шлюбі, то відомості про батька дитини були внесені органом реєстрації актів цивільного стану у свідоцтво про народження зі слів матері.

Вказано, що після народження дитини спільне життя та відносини між батьками не склалися і припинилися. Проте, ОСОБА_2 визнавав дитину своєю, ставився до неї як до рідної, піклувався про неї, дбав, утримував, мав з дитиною та її матір`ю добрі стосунки.

У вересні 2023 року стало відомо про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок отриманої закритої черепно-мозкової травми з крововиливом під тверду та павутинну мозкову оболонку головного мозку, забою речовини головного мозку ОСОБА_2 помер.

Встановлення факту батьківства необхідне для належного оформлення родинних відносин, надання донці права на оформлення соціальних виплат у зв`язку зі смертю батька.

Ухвалою судді від 12 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами окремого провадження в судовому засіданні.

Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 08 липня 2024 року провадження по справі поновлено та призначено розгляд справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 17 липня 2024 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2024 року провадження по справі поновлено та призначено розгляд справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року провадження по справі поновлено та призначено розгляд справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 06 лютого 2025 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 11 березня 2025 року провадження по справі поновлено та призначено розгляд справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року задоволено клопотання експерта.

Ухвалою суду від 23 травня 2025 року провадження по справі поновлено та призначено розгляд справи в судове засідання.

Представник заявника, адвокат Жеребенко О.В. у судове засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і достовірність доказів, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, встановив наступні обставини.

Відповідно до ст. 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи в період з 2019 року заявник проживала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вказаний факт підтверджується довідкою КП «Житлово-експлуатаційної організації № 3» КМР» № 1185 від 15 грудня 223 року, відповідно до якої за свідченням сусідів, викладених у підписаному ними акті від 15 грудня 2023 року в період з 2020 року по березень 2023 року в квартирі АДРЕСА_1 фактично, без реєстрації проживав громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Україна, Кіровоградська область, м. Кропивницький.

Зі свідоцтва про народження та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № витягу: 3 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_3 в м. Кропивницький, відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № СЕ-19/112-25/2275-БД від 12 травня 2025 року, виготовленого Кіровоградським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 можу бути біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічною матір`ю якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ймовірність даної події складає 99,99999999%.

Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах для формування доказової бази. Водночас, висновки судово-генетичної експертизи суд оцінює з урахуванням положень статті 89 ЦПК України, згідно з якою жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 760/3977/15-ц зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ч.1 ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього кодексу.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зіст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч. 2 ст. 55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст. 130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи.

Встановлення факту батьківства необхідно заявнику для набуття дітьми права на отримання пільг члена сім`ї загиблого військового під час захисту України.

Відповідно ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає встановленими в судовому засіданні наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати заявника відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 89, 141, 263-265, 268, 273, 315, 319, 352 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження: Україна, Кіровоградська область, м. Кропивницький.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 18.08.2025 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова