Справа № 278/3952/25
У Х В А Л А

20 серпня 2025 року м. Житомир

Суддя Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М., розглянувши заяву Сищука Віктора Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

До провадження судді Житомирського районного суду Житомирської області Дубовік О.М. передано матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння. Станом на 20.08.2025 провадження по справі не відкрито.

19.08.2025 надійшла заява про забезпечення позову.

У заяві заявник просить суд ухвалити рішення про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь які дії щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

У обґрунтування заяви зазначає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики від 24.11.2023 р., за умовами якого ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 позику у сумі 225000 грн, що на момент укладання договору становило 6000 дол. США.

Термін повернення коштів встановлений договором - до 24.11.2024 р. Для забезпечення виконання даного договору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя від 24.11.2023 р., який був посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Демецькою С.Л. та зареєстрований у реєстрі за № 6785.

У відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем свохї зобов`язань за Договором позики отримати задоволення своїх вимог за рахунок майна, заставленого на умовах викладених у договорі іпотеки. Предметом іпотеки є нерухоме майно квартира АДРЕСА_1 . Сторони оцінили предмет іпотеки в сумі 1700000 грн.

Договором від 02.01.2024 року були внесені зміни до договору позики 24.11.2023 р. у частині суми позики. Відповідно до умов даного договору ОСОБА_1 отримав у власність 490000 грн, що на момент укладання договору становить 12500 дол. США. Інші умови договору залишено без змін.

У зв`язку із внесенням змін до договору позики до договору іпотеки від 24.11.2023 р. 02.01.2024 р. були внесені зміни до вказаного договору в частині суми позики, інші умови договору залишено без змін.

У липні 2025 р. ОСОБА_1 стало відомо, що 05.03.2025 р. приватним нотаріусом Демецькою С.Л. було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 вважає, що проведена приватним нотаріусом реєстрація права власності на ім`я ОСОБА_2 була проведена з порушенням умов договору іпотеки від 24.11.2023 р. та Закону України «Про іпотеку», в зв`язку з чим між ним та адвокатом укладено договір про надання правової допомоги та процесуальне представництво для підготовки позовної заяви до суду.

Проте, ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_2 має на меті відчужити квартиру АДРЕСА_1 , про що йому стало відомо від самого ОСОБА_2 та з сайту продажу.

Тобто, у разі продажу ОСОБА_2 своєї частини домоволодіння, на думку заявника, судовий процес буде зачіпати права і інтереси добросовісних набувачів, які набудуть право власності на цю квартиру без врахування можливого скасування реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру, яке може відбутися внаслідок вирішення судом справи за позовом ОСОБА_1 , оскільки останній вважає, що проведена приватним нотаріусом реєстрація права власності на ім`я ОСОБА_2 була проведена з порушенням умов договору іпотеки від 24.11.2023 р. та Закону України «Про іпотеку».

На підставі частин 1 і 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 2 частини 1статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язані з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Підстави забезпечення позову необхідно доводити документально, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись у тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, вбачається, що заявлений заявником вид заходу забезпечення позову у вигляді заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 є доцільним в рамках даної справи та співмірним із заявленими вимогами. Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, оскільки є достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин і ніяким чином не порушать прав учасників спору.

Однак суд наголошує, що здійснення реєстраційних дій у даному випадку покладено на певні реєстраційні органи (посадових осіб), відтак суд частково задовольняє клопотання заявника, вказавши осіб, які мають право здійснювати реєстраційні дії.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову задоволити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 20, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Примірник ухвали про забезпечення позову одночасно з направленням заявнику направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (вул. Бориса Лятошинського, 15-Б).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання протягом трьох років.

Суддя О. М. Дубовік