Справа № 646/8061/25
№ провадження 2/646/4121/2025
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

"15" серпня 2025 р. м. Харків

Суддя Основ`янського районного суду міста Харкова Шиховцова А.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прядка Олександра Олександровича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прядка Олександра Олександровича до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,-

В С Т А Н О В И В :

14.08.2025 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Прядко Олександр Олександрович через систему «Електронний суд» звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна. Ціна позову зазначена 1 571 164 грн. Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 і накласти арешт на:

1) квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,3 м2, житловою площею 22.1 м2;

2) квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 47,3 м2, житловою площею 16.9 м2;

3) квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 39.4 м2, житловою площею 19.3 м2;

4) житловий будинок АДРЕСА_4 , загальною площею (кв.м): 110.3, житловою площа (кв.м): 60.8;

5) земельну ділянку з кадастровим номером :00:006:0069, площею (га): 0.12, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ;

6) земельну ділянку з кадастровим номером :00:006:0070 площею (га): 0.25, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ;

7) житловий будинок АДРЕСА_5 загальною площею 190.6 м2, житловою площею 91.8 м2;

8) земельну ділянку з кадастровим номером :00:004:0067, площею (га): 0.25, розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;

9) нежитлову будівлю магазину за адресою: АДРЕСА_4 , будинок 5 літ. А загальною площею 222.8 м2;

10) нежитлову будівлю магазину за адресою:

АДРЕСА_4 літ. Б загальною площею 52.1 м2;

11) земельну ділянку з кадастровим номером :37:015:0090, площею (га): 0.0061, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ;

12) земельну ділянку з кадастровим номером :37:013:0003, площею (га): 0.0191, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ;

13) земельну ділянку з кадастровим номером :47:002:0020 площею (га): 0.1, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 .

Представник позивача заяву про забезпечення позову мотивує тим, що спір між сторонами виник у зв?язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 тривалий час, а саме більше ніж 28 років, проживали разом, між ними склалися відносини, притаманні сім?ї, із правами та обов?язками подружжя, в період спільного проживання, подружжя придбало вищевказане майно, але після припинення стосунків домовленості про поділ спільного майна досягнуто не було. Спірне майно придбавалось за спільні кошти подружжя, які вони разом заощаджували та накопичували, однак за згодою ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , право власності реєструвалось за ОСОБА_2 . Наразі ОСОБА_2 має можливість вільно розпоряджатись спільним майном, зокрема відчужити його в будь-який момент або на власний розсуд розпоряджатися ним, тому виникла необхідність здійснити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту. Необхідність застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно полягає в тому, що відповідач має правовстановлюючі документи на майно та може відчужити його в будь-який момент, що значно утруднить або, навіть, унеможливить виконання рішення суду внаслідок задоволення позовних вимог щодо здійснення поділу спільного сумісного майна подружжя та зумовить ризик невиконання такого рішення суду.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, заяви про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

У порядку, визначеному ч. 1ст. 153 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із доводами заяви про забезпечення позову, розглянувши матеріали справи, суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до абз. 1 ч. 4постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Окрім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 13 січня 2020 року у справі №922/2163/17 Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Представник позивача - адвокат Прядко О.О., звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно шляхом заборони його відчуження, вказує підставою для застосування такого заходу забезпечення можливість відповідача відчужити майно на користь третіх осіб з метою невиконання рішення суду у разі задоволення позовної заяви.

Проте, представником позивача - адвокат Прядко О.О. не доведено, що відповідач здійснює будь-які підготовчі дії щодо продажу спірного нерухомого майна.

Крім того, суду на даний час невідомо статус вказаного майна, його наявність та інформацію щодо власників цього майна, що саме їм належить майно на час подання заяви про забезпечення позову.

На підтвердження того, що відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 34,3 м2, житловою площею 22.1 м2; квартира АДРЕСА_2 загальною площею 47,3 м2, житловою площею 16.9 м2; квартира АДРЕСА_3 загальною площею 39.4 м2, житловою площею 19.3 м2; житловий будинок АДРЕСА_4 , загальною площею (кв.м): 110.3, житловою площа (кв.м): 60.8; земельна ділянка з кадастровим номером :00:006:0069, площею (га): 0.12, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка з кадастровим номером :00:006:0070 площею (га): 0.25, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ; житловий будинок АДРЕСА_5 загальною площею 190.6 м2, житловою площею 91.8 м2; земельна ділянка з кадастровим номером :00:004:0067, площею (га): 0.25, розташована за адресою: АДРЕСА_5 ; нежитлова будівля магазину за адресою: АДРЕСА_4 літ. А загальною площею 222.8 м2; нежитлова будівля магазину за адресою: АДРЕСА_4 літ. Б загальною площею 52.1 м2; земельна ділянка з кадастровим номером :37:015:0090, площею (га): 0.0061, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка з кадастровим номером :37:013:0003, площею (га): 0.0191, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 ; земельна ділянка з кадастровим номером :47:002:0020 площею (га): 0.1, розташованої за адресою: АДРЕСА_6 , представником заявника надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_4 від 28.02.2025.

Так, інформація від 28.02.2025 не може бути належним доказом, що підтверджує наявність та належність вказаного майна саме відповідачу на даний час, оскільки станом на день звернення до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову сплинув значний проміжок часу, за який спірне майно могло бути відчужене на користь третіх осіб, а накладення арешту на зазначене нерухоме майно може порушити права третіх осіб.

У відповідності до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, тому у разі задоволення зазначеної заяви буде порушено права особи власника майна щодо вільного розпорядження її майном.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Одночасно суд роз`яснює, що така відмова не позбавляє заявника (представника заявника) на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150-151, 153, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прядка Олександра Олександровича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прядка Олександра Олександровича до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.О. Шиховцова