ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року

м. Київ

справа № 301/963/18

провадження № 61-4050св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Хустської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації,

відповідачі: ОСОБА_1 , Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне управління Національної поліції в Закарпатській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2024 року у складі судді Ороса Я. В. та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Кожух О. А., Джуги С. Д., Собослоя Г. Г.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2018 року заступник керівника Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Закарпатської обласної державної адміністрації (далі - Закарпатська ОДА) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - ГУ Держгеокадастру), треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне управління Національної поліції в Закарпатській області (далі - ГУ НП вЗакарпатській області), про визнання наказів недійсними, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння.

Позовна заява мотивована тим, що під час вивчення прокуратурою стану дотримання вимог земельного законодавства було встановлено незаконне надання у власність громадянину ОСОБА_4 земельної ділянки несільськогосподарського призначення, яка перебувала у постійному користуванні Іршавського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області (далі - Іршавський РВ УМВСв Закарпатській області).

Так, наказом ГУ Держгеокадастру від 11 січня 2017 року № 168-СГ ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,5 га, для ведення особистого селянського господарства у контурі 248 на території Іршавської міської ради Закарпатської області, за межами населеного пункту.

Крім того, наказом ГУ Держгеокадастру від 27 березня 2017 року № 1257-СГ ОСОБА_4 було затверджено проєкт землеустрою та передано йому у власність земельну ділянку, площею 0,4487 га, з кадастровим номером :05:001:0095 для ведення особистого селянського господарства у контурі 248 на території Іршавської міської ради Закарпатської області, за межами населеного пункту.

Разом з тим, відповідно до картографічних матеріалів у контурі 248 землі, площею 0,50 га, на території Іршавської міської ради Закарпатської області відносяться до забудованих земель, а земельна ділянка, площею 0,45 га, у контурі 248 на території Іршавської міської ради Закарпатської області раніше була надана у постійне користування Іршавському РВ УМВС в Закарпатській області для стрілкового тиру, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серії ЗК № 005-00028 від 27 грудня 1994 року. На цій земельній ділянці розташована будівля стрілкового тиру «стрільбище ДОСААФ», загальною площею 65 кв. м, та огорожа, які є комунальною власністю Іршавської районної ради Закарпатської області (спільна власність територіальної громади), згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21 липня 2008 року.

При цьому, розпорядження земельною ділянкою у контурі 248 на території Іршавської міської ради Закарпатської області, за межами населеного пункту, не належить до повноважень ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 122 ЗК України земельні ділянки вказаної категорії передаються у власність лише обласними державними адміністраціями.

Таким чином, вищевказані накази ГУ Держгеокадастру від 11 січня 2017 року № 168-СГ та від 27 березня 2017 року № 1257-СГ про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою та затвердження проєкту землеустрою і передання у власність ОСОБА_4 спірної земельної ділянки є незаконними та підлягають скасуванню.

У подальшому ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 04 липня 2017 року № 2649 відчужив спірну земельну ділянку ОСОБА_3 , який, у свою чергу, на підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2017 року № 4292 також відчужив цю земельну ділянку на користь ОСОБА_1 .

Отже, оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння власника (держави) поза його волею, тому наявні правові підстави відповідно до статті 388 ЦК України для витребування спірної земельної ділянки від добросовісного набувача - ОСОБА_1 .

Посилаючись на викладені обставини, прокурор в інтересах держави в особі Закарпатської ОДА просив суд:

- визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру від 11 січня 2017 року № 168-СГ про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,5 га, та для ведення особистого селянського господарства у контурі 248 на території Іршавської міської ради Закарпатської області за межами населеного пункту;

- визнати недійсним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру від 27 березня 2017 року № 1257-СГ про затвердження проєкту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_4 земельної ділянки без зміни цільового призначення, площею 0,4487 га з кадастровим номером :05:001:0095 для ведення особистого селянського господарства у контурі 248 на території Іршавської міської ради Закарпатської області за межами населеного пункту;

- витребувати земельну ділянку, площею 0,4487 га, з кадастровим номером :05:001:0095 із володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Закарпатської ОДА.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року позов прокурора в інтересах держави в особі Закарпатської ОДА задоволено.

Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру від 11 січня 2017 року № 168-СГ про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,5 га, для ведення особистого селянського господарства у контурі 248 на території Іршавської міської ради Закарпатської області за межами населеного пункту.

Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру від 27 березня 2017 року № 1257-СГ «Про затвердження проєкту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки без зміни цільового призначення», згідно з яким ОСОБА_4 надано у власність земельну ділянку, площею 0,4487 га, з кадастровим номером :05:001:0095 для ведення особистого селянського господарства у контурі 248 на території Іршавської міської радиЗакарпатської області за межами населеного пункту.

Витребувано земельну ділянку, площею 0,4487 га, з кадастровим номером :05:001:0095 для ведення особистого селянського господарства в контурі 248 на території Іршавської міської радиЗакарпатської області за межами населеного пункту, вартістю 489 487 грн із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Закарпатської ОДА.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов прокурора в інтересах держави в особі Закарпатської ОДА залишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 рокукасаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Закарпатського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року скасовано. Справу № 301/963/18 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-229св21).

Постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мици Ю. В. на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 301/963/18 за позовом прокурора в інтересах держави в особі Закарпатської ОДА до ОСОБА_1 , ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ГУ НП в Закарпатській області, про визнання наказів недійсними, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння відмовлено (малозначна справа, провадження № 61-6955ск24).

Короткий зміст заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами

У липні 2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року у справі № 301/963/18, що набрало законної сили.

Одночасно із вищевказаною заявою представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 заявила клопотання про поновлення процесуального строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду, яке мотивоване тим, що у вересні 2023 року їй стало відомо про те, що спірна земельна ділянка не є державною власністю, а належить Іршавській міській раді Закарпатської області, що має суттєве значення для правильного вирішення справи.

На цей час справа № 301/963/18 перебувала на розгляді по суті в Закарпатському апеляційному суді.

18 вересня 2023 року нею, як представником ОСОБА_1 , було подано до апеляційного суду клопотання про приєднання до матеріалів справи відповідних доказів щодо належності спірної земельної ділянки Іршавській міській раді Закарпатської області для врахування при розгляді справи. Проте, Закарпатським апеляційним судом не було враховано такі докази та не надано їм правової оцінки при ухваленні судового рішення у справі, а також не зазначено про них у постанові апеляційного суду від 20 лютого 2024 року, якою залишено без змін рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року.

Саме з цих підстав ОСОБА_1 оскаржував постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року до Верховного Суду, проте останній своєю ухвалою від 03 червня 2024 року відмовив у відкритті касаційного провадження у справі (провадження № 61-6955ск24).

Вказану ухвалу Верховного Суду від 03 червня 2024 року нею, як представником ОСОБА_1 , було отримано 19 червня 2024 року, а тому заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року було подано до суду 11 липня 2024 року, тобто у межах тридцятиденного строку з дня отримання копії ухвали Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

З огляду на викладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просила суд:

- визнати поважними причини пропуску строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду;

- задовольнити заяву про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року у справі № 301/963/18;

- скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року, а справу № 301/963/18 призначити на новий розгляд.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2024 року, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року, у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про поновлення строку на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року відмовлено.

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року у справі № 301/963/18 залишено без розгляду.

Судові рішення судів попередніх інстанцій мотивовано тим, що про обставини, на які представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 посилається як на нововиявлені, були відомі їй щонайменше з 18 вересня 2023 року і про такі обставини вона вказувала в суді апеляційної інстанції у своїх поясненнях при розгляді справи по суті вимог. Отже, після ухвалення 20 лютого 2024 року апеляційним судом судового рішення, тобто набрання рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року законної сили, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 не мала об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Достеменно знаючи про обставини, на які представник заявника посилається як на нововиявлені, ОСОБА_1 обрав інший спосіб захисту своїх прав, а саме оскаржив судові рішення до Верховного Суду. Тоді як оскарження судових рішень у касаційному порядку не може вважатися поважною причинною пропуску строку на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись порушення судами норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 травня 2025 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали з Хустського районного суду Закарпатської області. Підставами відкриття касаційного провадження зазначено абзац четвертий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України.

У липні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2025 року справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі Закарпатської ОДА до ОСОБА_1 , ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ГУ НП в Закарпатській області, про визнання наказів недійсними, витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили та не надали оцінки всім обставинам справи, не врахували доводів його представника про поважність причин пропуску процесуального строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Так, під час апеляційного розгляду справи його представником 18 вересня 2023 року було подано до апеляційного суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів того, що спірна земельна ділянка не була державною власністю, а належала Іршавській міській раді Закарпатської області, зокрема: поконтурну відомість, витяг із карти земель м. Іршава, копію рішення Іршавської міської ради Закарпатської області від 25 травня 2011 року № 188. Такі докази повинен був дослідити й оцінити апеляційний суд, у провадженні якого перебувала справа. Тому в його представника не було необхідності звертатися до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Однак, Закарпатський апеляційний суд не врахував ці докази та не надав їм оцінки при ухваленні 20 лютого 2024 року судового рішення, яким залишено без змін рішення суду першої інстанції від 14 березня 2019 року.

Саме з цих підстав постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року ним було оскаржено до Верховного Суду. Проте, ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2024 року йому було відмовлено у відкритті касаційного провадження з тих підстав, що касаційну скаргу подано на судові рішення в малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Зазначену ухвалу Верховного Суду від 03 червня 2024 року його представником було отримано 19 червня 2024 року, тому заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами подано 11 липня 2024 року, тобто у межах тридцятиденного строку з дня отримання копії такої ухвали.

Вважає, що наведені обставини слід вважати поважними причинами пропуску строку для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційну скаргу

У травні 2025 року до Верховного Суду надійшли аналогічні за своїм змістом відзиви ГУ НП в Закарпатській області та Хустської окружної прокуратури Закарпатської області на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в яких зазначено, що оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій є законними і обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними. Обставини, на які посилається представник відповідача як на нововиявлені, були відомі їй ще з 18 вересня 2023 року, а тому після набрання рішенням суду від 14 березня 2019 року законної сили (20 лютого 2024 року) у сторони відповідача не було об`єктивних перешкод для подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Однак, представник відповідача обрала інший спосіб захисту прав, звернувшись до Верховного Суду з касаційною скаргою. Таким чином, представник відповідача мала можливість подати заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами у період з 20 лютого 2024 року по 20 березня 2024 року, проте таким правом не скористалася. Оскарження судових рішень у касаційному порядку не може вважатися поважною причинною пропуску строку на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року позов прокурора в інтересах держави в особі Закарпатської ОДА задоволено.

Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру від 11 січня 2017 року № 168-СГ про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,5 га, для ведення особистого селянського господарства у контурі 248 на території Іршавської міської ради Закарпатської області за межами населеного пункту.

Визнано недійсним та скасовано наказ ГУ Держгеокадастру від 27 березня 2017 року № 1257-СГ «Про затвердження проєкту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки без зміни цільового призначення», згідно з яким ОСОБА_4 надано у власність земельну ділянку, площею 0,4487 га, з кадастровим номером :05:001:0095 для ведення особистого селянського господарства у контурі 248 на території Іршавської міської радиЗакарпатської області за межами населеного пункту.

Витребувано земельну ділянку, площею 0,4487 га, з кадастровим номером :05:001:0095 для ведення особистого селянського господарства в контурі 248 на території Іршавської міської радиЗакарпатської області за межами населеного пункту, вартістю 489 487 грн із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь держави в особі Закарпатської ОДА.Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов прокурора в інтересах держави в особі Закарпатської ОДАзалишено без розгляду.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 рокукасаційну скаргу Закарпатської обласної прокуратури задоволено частково. Постанову Закарпатського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року скасовано. Справу № 301/963/18 передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-229св21).

Постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мици Ю. В. на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року у справі № 301/963/18 (провадження № 61-6955ск24).

У липні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микита М. Ф., звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року.

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 вказувала, що наявні істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (пункт 1 частина друга статті 423 ЦПК України).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Надаючи правову оцінку встановленим судами обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Установлено, що липні 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Микита М. Ф., звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року (пункт 1 частина друга статті 423 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

У пункті 1 частини другої статті 423 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої, пунктом 1 частини другої, частиною третьою статті 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

З урахуванням положеньчастини першої цієї статті заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили. Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Відповідно до частини першої, пункту 6 частини третьої статті 426 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинна відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції. До заяви додається, зокрема у разі пропуску строку на подання заяви, - клопотання про його поновлення.

Згідно зі статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, відповідно до прав та обов`язків сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Перелік поважних підстав, які враховуються для поновлення пропущеного процесуального строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Поважними причинами пропуску строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волі заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або істотно ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, суди мають враховувати, що оцінка поважності причин пропуску строку повинна здійснюватися індивідуально у кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і незалежних від волі та поведінки особи причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного проміжку часу без поважних причин, таке рішення порушує принцип правової визначеності.

Отже, процесуальним законом встановлені часові обмеження на вчинення тих чи інших процесуальних дій, зокрема, на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, у разі недотримання яких суд виключно за обґрунтованим клопотанням та в межах доводів заявника може поновити строк на звернення до суду. У разі пропуску відповідного строку та за відсутності клопотання учасника справи про його поновлення суд залишає заяву без розгляду.

Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у постановах: від 22 травня 2023 року у справі № 338/706/18, провадження № 61-1697св23, від 20 вересня 2023 року у справі № 522/6750/17, провадження № 61-12516св22, від 10 вересня 2024 року у справі № 496/967/16, провадження № 61-15359св23.

З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що про існування обставин, які стали підставою для звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявникові стало відомо ще 18 вересня 2023 року, тому перебіг тридцятиденного строку для звернення до суду з заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами розпочався саме з цього дня, тоді як таку заяву було подано до суду першої інстанції лише у липні 2024 року.

Отже, після ухвалення 20 лютого 2024 року апеляційним судом судового рішення, тобто набрання рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 14 березня 2019 року законної сили, ОСОБА_1 або його представник не мали об`єктивних перешкод для своєчасного звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Достеменно знаючи про обставини, на які представник ОСОБА_1 посилається як на нововиявлені, заявник обрав інший спосіб захисту своїх прав, а саме оскаржив судові рішення до Верховного Суду. Оскарження судових рішень у касаційному порядку не може вважатися поважною причинною пропуску строку на подання заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами. Таким чином, представником ОСОБА_1 - Микитою М. Ф. не наведено поважних причин пропуску процесуального строку, які спричинили подання відповідної заяви лише у липні 2024 року.

Доводи касаційної скарги про те, що обчислення процесуального строку необхідно здійснювати з моменту отримання заявником копії ухвали Верховного Суду від 03 червня 2024 року, яку було отримано 19 червня 2024 року, не заслуговують на увагу, оскільки зазначене жодним чином не є початком для обчислення процесуального строку.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 9901/210/19, провадження № 11-861заі19.

При цьому, Верховний Суд звертає увагу на те, що подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та подання касаційної скарги до Верховного Суду є двома окремими процесуальними діями, кожне з яких має свій строк.

Посилання касаційної скарги на те, що апеляційний суд повинен був дослідити подані на стадії апеляційного перегляду справи нові докази, є безпідставними, не узгоджуються з імперативними вимогами статті 367 ЦПК України та сталої судової практики (див.: постанову Верховного Суду від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18, провадження № 61-5330св24 та інші).

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про пропуск заявником визначеного пунктом першим частини першої статті 424 ЦПК України строку на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та у зв`язку з цим залишили її без розгляду.

Доводи касаційної скарги не спростовують вказаних висновків судів першої та апеляційної інстанцій, зводяться до незгоди заявника з ухваленими у справі судовими рішеннями та необхідності переоцінки доказів у справі. Водночас суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і згідно з вимогами процесуального закону не здійснює переоцінки доказів у зв`язку з тим, що це знаходиться поза межами його повноважень.

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2024 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець