РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року

м. Рівне

Справа № 563/1324/24

Провадження № 22-ц/4815/678/25

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.,

суддів: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

учасники справи:

позивач : Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

відповідач : ОСОБА_1

розглянув в порядку письмового спрощеного позовного провадження у м.Рівне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року, ухвалене в складі судді Загородько Н.А., дата складання повного тексту рішення не вказана, у справі № 563/1324/24,

в с т а н о в и в :

В липні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 квітня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 було укладено угоду №200508736 щодо надання кредиту, відповідно до якого, банком було надано ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12081 грн 22 коп. із встановленим строком користування до 19 квітня 2019 р.

ОСОБА_1 відповідно до умов вказаного договору зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитом.

Вказує, що 20 липня 2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №07_БМ, відповідно до умов якого ПАТ "Банк Михайлівський" відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором, зокрема і до ОСОБА_1 в розмірі 33 799 грн. 00 коп., яка складається з: 11 745 грн. 26 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 22 054 грн. 52 коп. - заборгованості за нарахованими відсотками.

Просив стягнути 3 % річних в сумі 3 046 грн 09 коп., суму інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань в розмірі 13 652 грн 35 коп., а загалом заборгованість за кредитом у загальному розмірі 50 498 грн. 22 коп., сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Діджи Фінанс» подало апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку щодо повної сплати заборгованості відповідачем на підставі довідки ТОВ «ФК «Фагор», оскільки договори відступлення прав вимоги за якими ТОВ «ФК «Фагор» мало отримати право вимоги за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 в судовому порядку визнані недійсними.

Вважає, що зобов`язання не було виконано належним чином, оскільки при виконанні зобов`язання був відсутній елемент належного кредитора в особі ТОВ «Діджи Фінанс».

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача вказує, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Суд враховує, що правовідносини сторін засновані на письмовій документарній формі, докази, які сторони вважали за необхідне подати, подані, позиції скаржника викладені письмово згідно із п.5 ч.2 ст.356 ЦПК України.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 352 ЦПКУкраїни передбачено, що підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає.

Встановлено, що 19 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено угоду №200508736 щодо кредитування, відповідно до умов якої позичальнику надано на умовах повернення, платності, строковості кредитні кошти в сумі 12 081,22 грн., строком на 1095 днів з 19 квітня 2016 до 19 квітня 2019 .

20.07.2020 року позивачем ТОВ «Діджи Фінанас» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року.

Вказані обставини встановлені постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16, відповідно до якої ТОВ «Діджи Фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за спірним кредитним договором.

Між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», відповідно чинного законодавства України був укладений Договір факторингу №1905 від 19.05.2016 року, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №200508736 від 19 квітня 2016 року, що укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» і позичальником ОСОБА_1 разом з усіма додатками та додатковими угодами/договорами про внесення змін. Вказані обставини підтверджуються постановами про закінчення виконавчого провадження від 17 січня 2023 року ВП № 66491947 та від 29 грудня 2022 року ВП № 66483131.

В подальшому, ТОВ «ФК «Плеяда» отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» права вимог за кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Фагор», відповідно до договору факторингу №1 від 20 травня 2016 року.

З квитанцій встановлено, що за 2016 рік сплачено 6 640 грн, за 2017 рік - 12 040 грн, а за 2018 рік - 8 330 грн.

ОСОБА_1 на виконання зобов`язань за кредитним договором №200508736 від 19 квітня 2016 року, перерахувала на рахунок ТОВ «ФК «Фагор» (правонаступник первісного кредитора, про якого повідомили відповідачці), грошові кошти у загальній сумі 27 010 грн.

ТОВ «Діджи Фінанс» за спливом 3,5 років за вихідним №13746 від 13 жовтня 2020 року направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги заборгованості по кредитному договору №200508736 від 19 квітня 2016 року.

Позивач посилався на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 20 липня 2020 року розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 33 799 грн. 78 коп.

Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Убачається, що з наданої ОСОБА_1 довідки про відсутність боргу, ТОВ «ФК «Фагор» повідомляє останню, що станом на 14.09.2019 року ТОВ «ФК «Фагор» є єдиним законним кредитором за кредитом №200508736 наданим ПАТ «Банк Михайлівський».

Згідно отриманого відповідачем повідомлення в травні 2016 року, останню було проінформовано, що ПАТ «Банк Михайлівский» неплатоспроможний, а право вимоги за кредитним договором №200508736 від 19 квітня 2016 року перейшло від ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «Фагор».

Після отримання зазначеного повідомленням, діючи в добросовісний спосіб, як боржник за кредитним договором, остання сплатила наявну заборгованість, що стало підставою для закриття кредитного договору як виконаного.

Колегія суду вважає, що вказані обставини правомірно були розцінені судом першої інстанції як свідчення належного виконання відповідачем умов договору, сплату заборгованості та закриття кредитного договору.

Крім того, станом на здійснення погашення боржником кредитної заборгованості, тобто в 2018 році, діяв укладений договір факторингу №1905 від 19.05.2016, за яким відповідно до ст. 512 ЦК України до ТОВ «ФК «Фагор» перейшло право вимоги, про що боржник був належним чином повідомлений і на виконання своїх зобов`язань, було сплачено товариству як новому кредитору заборгованість по кредитному договору.

Колегія суду звертає увагу, що застосування наслідків нікчемності договорів факторингу, результатом яких стала постанова Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі № 910/11298/16 про зобов`язання ТОВ «ФК» Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905, не може вважатись правовою підставою для повторного покладення на відповідача обов`язку по сплаті кредитної заборгованості.

Таким чином, вірно встановивши обставини по справі та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апелянта про те, що сплата коштів за кредитним договором ТОВ «ФК «Фагор» не може свідчити про належне виконання умов договору, оскільки укладені договори факторингу між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда», та між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» були визнані постановою Господарського суду м. Києва від 01.07.2021 недійсними, не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Отже, станом на вересень 2018 року ТОВ «ФК «Фагор» було єдиним новим кредитором за укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 договором після отримання повідомлення про відступлення права вимоги за її кредитним договором, а тому відповідачем цілком правомірно були сплачені новому кредитору кошти в рахунок заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 26 лютого 2025 року без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду лише у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 14 серпня 2025 року.

Головуючий суддя: Гордійчук С.О.

Судді: Ковальчук Н.М.

Шимків С.С.