ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 598/4/22Головуючий у 1-й інстанції Олещук Б.Т.
Провадження № 22-ц/817/807/25 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2025 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

за участі секретаря Гичко К.С.

та позивача ОСОБА_1 і її представника адвоката Бойко П.В., представника ОСОБА_2 - адвоката Гудими Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 598/4/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бойко Петро Васильович, на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року, повний текст якого складено 16 травня 2025 року, ухваленого суддею Олещуком Б.Т., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом через ухилення від обов`язку щодо утримання спадкодавця та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна,

В С Т А Н О В И В:

у січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом через її ухилення від обов`язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 самоусунулася від виконання обов`язку щодо утримання непрацездатної ОСОБА_4 , яка потребувала матеріальної допомоги та стороннього догляду за нею, маючи можливість надавати матеріальну допомогу та доглядати за сестрою, упродовж з січня 2008 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня її смерті, тобто більше 10 років.

У травні 2022 року ОСОБА_2 звернулася у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , у якому просила визнати за нею право власності на частку спадкового майна, що за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме житлового будинку з господарськими будівлями, земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:004:0161 та земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,1127 кадастровий номер :02:004:0162.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_3 , заповітного розпорядження стосовно свого майна вона не залишила, а тому, відповідно до норм ст. 1262 ЦК України ОСОБА_2 є спадкоємцем другої черги за законом. Спадкодавець ОСОБА_3 була неодруженою, а тому чоловіка та дітей у неї не було. 30 травня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину за законом на частину спадкового майна, як спадкоємці другої черги за законом, однак її було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року відмовлено у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування за законом через ухилення від обов`язку щодо утримання спадкодавця.

Задоволено зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна.

Визнано за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:004:0161, що розташована по АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , право власності на 1/2 частину земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1127, кадастровий номер :02:004:0162, що розташована по АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 17000 грн понесених судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та задовольнити первісний позов шляхом усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом, через ухилення від обов`язку щодо утримання спадкодавця ОСОБА_3 .

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначила, що оскільки ОСОБА_2 не проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 , не була зареєстрована за місцем проживання спадкодавця то пред`явлений до ОСОБА_1 зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 спадщини є таким, як пред`явлений до неналежного відповідача, тобто безпідставним. Належним відповідачем у даному випадку є Збаразька міська рада на території якої знаходиться спадщина.

Також, до матеріалів справи, під час судового розгляду в суді першої інстанції, було подано заключення МСЕК від 06.05.2006 року, яким ОСОБА_3 була визнана особою з інвалідністю І групи та потребувала стороннього догляду, яке суд першої інстанції до уваги не взяв.

21 грудня 2018 року ОСОБА_2 , безпідставно вважаючи себе спадкоємцем спадщини рідної сестри ОСОБА_3 звернулася із заявою до приватного нотаріуса Збаразького районного нотаріального округу Джули О.М. про прийняття спадщини, вказавши, що крім неї інших спадкоємців за законом немає. Від нотаріуса отримала відмову у прийнятті спадщини. Дана постанова нотаріуса про відмову не оскаржувалася, а тому в силу вимог ЦПК України у суду не було правових підстав для задоволення її позовних вимог.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Гудима Л.Р. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому зазначила, що відомостей про те, що ОСОБА_3 потребувала фізичної, матеріальної допомоги саме від рідної сестри ОСОБА_2 в матеріалах справи відсутні, про що свідчать відповіді на адвокатський запит, надані Збаразьким районним комунальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послух) № 01- 25/302 від 23.10.2020 та Збаразькою міською радою Тернопільської області №03-1757/26 від 26.10.2020.

Щодо посилання апелянта на те, що вона є неналежним відповідачем за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку спадкового майна, вважає безпідставними.

Належним відповідачем у спадковій справі є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину. Якщо спадкоємці відсутні, усунені від спадкування, не прийняли спадщину або відмовилися від неї, то лише тоді відповідачем може бути відповідний орган місцевого самоврядування.

ОСОБА_1 , вчинила активні дії з метою прийняття спадщини, після смерті рідної тітки ОСОБА_3 , так як реалізувала право, передбачене частиною третьою статті 1269 ЦК України, що свідчить про її дійсний правовий інтерес до спадкового майна та бажання прийняти спадщину, а тому і є належним відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Збаражі Збаразького району Тернопільської області та її батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Збаразьким Райбюром ЗАГС Тернопільської області (т.1 а.с.30), копією паспорта серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.33-34).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 в м. Збаражі Збаразького (тепер Тернопільського) району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 22.11.2018, виданого Збаразьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області (т.1 а.с.76).

Спадкодавцю ОСОБА_3 належали: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , загальною вартістю 244200 грн, що підтверджується копією свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 10.04.1977, копією реєстраційного напису на документі про право особистої власності від 15.04.1977 (т. 1 а.с. 141), копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок (т.1 а.с.14-20, 142-148), висновком про визначення оціночної вартості будинковолодіння (т.1 а.с.126); земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га кадастровий номер :02:004:0161, розташована по АДРЕСА_1 , нормативна грошова оцінка 304636,73 грн, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 359749 (т.1 а.с.21-22), витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 10.03.2025 (т.3 а.с.6); земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1127 га кадастровий номер :02:004:0162, розташована по Довга 79 в м. Збаражі Тернопільської області, нормативна грошова оцінка 21118,25 грн, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 359750 (т. 1 а.с. 23-24), витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 10.03.2025 (т.3 а.с.7).

ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Збаражі, Тернопільської області та її батьками були ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що сторонами не оспорюється і підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_4 (т. 1, а.с. 38-39), копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 виданого Збаразьким Райбюром ЗАГС (т. 1, а.с. 90), копією свідоцтва про одруження ОСОБА_10 та ОСОБА_2 серії НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 91).

ОСОБА_11 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Збаражі Тернопільської області та її батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України (т. 1, а.с. 137-138), копією свідоцтва про шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т. 1, а.с. 94). Померла ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Збаражі Збаразького району Тернопільської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 23.09.2008, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Збаразького районного управління юстиції Тернопільської області України (т. 1, а.с. 29).

ОСОБА_13 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 в смт. Ланівці Тернопільської області та її батьками були ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_8 (т. 1, а.с.92-93), копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 09.09.1965 (т. 1, а.с. 95), копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_14 та ОСОБА_13 серії НОМЕР_10 від 24.10.1981 (т. 1, а.с. 96).

Отже, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 являється рідною сестрою відповідача ОСОБА_7 та померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_11 . Крім того, ОСОБА_13 є племінницею ОСОБА_3 .

Відповідно до копії довідки виданої Збаразьким комунальним підприємством «Збараж» № 2814 від 21.12.2018 та № 2809 від 20.12.2018 в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , разом з нею ніхто зареєстрований не був (т.1, а.с.83, 89).

Згідно з повідомлення приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Джули О.М. № 81/01-16 від 21.02.2022 та копії спадкової справи № 261/2018 від 21 грудня 2018 року, після смерті ОСОБА_3 відкрито спадкову справу № 261/2018 від 21 грудня 2018 року. Спадкоємцями є сестра померлої ОСОБА_2 та племінниця ОСОБА_1 . Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Інформація щодо заведених спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутня (т.1, а.с.74, 75-97).

Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серія ТЕР № 124050 від 15.03.2007, копії посвідчення серії НОМЕР_11 , ОСОБА_3 була інвалідом першої групи з дитинства та потребувала стороннього догляду (т.1, а.с.31).

Згідно з наданої інформації Збаразької районного державної адміністрації №01-37 від 31.07.2019 вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на обліку як одержувачка державної допомоги інвалідам з дитинства з 27.03.2017 по 30.11.2018. ОСОБА_15 перебувала на обліку як одержувачка компенсації по догляду за інвалідом І групи відповідно до постанови КМУ № 832 від 26.07.1996 «Про затвердження Порядку призначення та виплати компенсації непрацюючій працездатній особі, яка доглядає за інвалідом І групи, а також за престарілим, який досяг 80-річного віку» ОСОБА_3 з 31.12.2008 по 20.11.2018. ОСОБА_16 також перебувала на обліку як одержувачка вищезазначеної компенсації по догляду за інвалідом І групи ОСОБА_3 з 21.11.2018 по 30.11.2018 (т. 1, а.с. 195).

Відмовляючи у задоволені первісних позовних вимог та задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є її процесуальним обов`язком, щодо ухилення ОСОБА_2 від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреби спадкодавця в допомозі саме від ОСОБА_2 . Крім того, належними доказами не підтверджено, що спадкодавець мав потребу у догляді від ОСОБА_2 .

Також враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, ОСОБА_2 не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до вимог ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , права власності на 1/2 частину спадкового майна, яке їй належало.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Згідно з ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України передбачено черговість спадкування за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги.

Згідно до вимог ст. 1262, ч. 3 ст. 1266 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Частиною 5 статті 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин та їх доведеності у сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15 (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17 (провадження № 61-45879св18), від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19), від 02 лютого 2022 року у справі № 706/445/20 (провадження № 61-7573св21).

Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Такий висновок зроблено у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15 (провадження № 61-1302св18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16 (провадження № 61-15926св18).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка являється рідною сестрою ОСОБА_7 та тіткою ОСОБА_13 .

Спадкодавцю ОСОБА_3 належали: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1000 га кадастровий номер :02:004:0161, розташована по АДРЕСА_1 ; земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1127 га кадастровий номер :02:004:0162, розташована по АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_11 ОСОБА_3 була інвалідом з дитинства першої групи довічно (т.1 а.с.31).

Разом з тим в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_3 перебувала у безпорадному стані через похилий вік, хворобу або каліцтво. Допитаний у судовому засідання в якості свідка ОСОБА_17 суду пояснив, що останні 5 років перед смертю ОСОБА_18 він проживав разом з нею як квартирант і підтвердив, що ОСОБА_3 була матеріально забезпеченою, так як отримувала пенсію, виготовляла ритуальні вінки, які продавала, також обробляла город та самостійно готувала на кухні.

Допитані в якості свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які є сусідами померлої ОСОБА_3 також у судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_3 , хоча й була інвалідом з дитинства, проте багато працювала, давала собі раду, в будинку постійно був порядок, матеріально була незалежної, оскільки отримувала пенсію, мала доходи від підприємницької діяльності, а саме за реалізацію виготовлених нею ритуальних вінків, отримувала орендну плату за належну їй земельну ділянку.

З інформації Збаразької районної державної адміністрації № 01-37 від 31.07.2019 вбачається, що ОСОБА_3 перебувала на обліку як одержувачка державної допомоги інвалідам з дитинства з 27.03.2007 по 30.11.2018 і отримала допомогу в сумі 199402,32 грн (т.1 а.с.193, 195).

Крім цього, з відповідей, наданих на адвокатський запит Збаразьким районним комунальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) за № 01-25/302 від 23.10.2020 та Збаразькою міською радою за № 03-1757/26 від 26.10.2020 видно, що ОСОБА_3 не зверталася у відповідні служби з проханням, заявою або скаргою про те, що вона потребує фізичної та матеріальної допомоги від ОСОБА_2 (т.1 а.с.191,192).

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність доказів щодо ухилення ОСОБА_2 від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановлено, що позивачем не підтверджено належними, достовірними та достатніми доказами факт ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцю при можливості її надання, винної поведінки останньої (зокрема, відмови від надання допомоги спадкодавцю), а також перебування спадкодавця у безпорадному стані та її постійну потребу у такій допомозі саме від відповідача, які входять до сукупності обставин передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України.

Наявність інвалідності, похилий вік ОСОБА_3 , потреба стороннього догляду, на які посилається в апеляційній скарзі заявниця не є неспростовними доказами її безпорадного стану. До того ж для застосування такого крайнього заходу до спадкоємця, яким є усунення від права на спадкування, доведенню підлягає неможливість спадкодавця впродовж тривалого часу самостійно забезпечити умови свого життя, догляд за собою, що обумовлює його потребу в сторонньому догляді.

Крім цього, приватний нотаріус Збаразького районного нотаріального округу Джула О.М. відмовила відповідачці ОСОБА_2 у вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 , оскільки спадкоємцем не доведено факт приналежності майна спадкодавцю (відсутність правовстановлюючих документів), що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2021 (т. 1 а.с. 97).

Тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що існують підстави для звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про визнання судом за нею права власності на частку в праві власності на житловий будинок та відповідні земельні ділянки в порядку спадкування по смерті її сестри ОСОБА_3 .

Надуманими є твердження заявника про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що спадкоємець ОСОБА_1 є неналежним відповідачем за зустрічною позовною заявою.

Належним відповідачем у спадковій справі є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину. Якщо спадкоємці відсутні, усунені від спадкування, не прийняли спадщину або відмовилися від неї, то відповідачем може бути відповідний орган місцевого самоврядування.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , вчинила активні дії з метою прийняття спадщини, після смерті рідної тітки ОСОБА_3 , так як реалізувала право, передбачене частиною третьою статті 1269 ЦК України, що свідчить про її дійсний правовий інтерес до спадкового майна та бажання прийняти спадщину, а тому і є належним відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бойко П.В. слід залишити без задоволення, а рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд справи віднести на рахунок держави, оскільки ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 23 червня 2025 року ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Бойко Петро Васильович, залишити без задоволення.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2025 року залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в апеляційні інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 01 вересня 2025 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома