справа № 208/5265/25
провадження № 2-с/208/518/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Подкопаєва І.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу № 208/5265/25, виданого 14.05.2025 року Заводським районним судом міста Кам`янського за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, абонентського обслуговування, інфляційних витрат, 3 % річних, суми пені та витрат на правничу допомогу,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні суду знаходилась цивільна справа за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 за послуги теплопостачання, абонентського обслуговування, інфляційних витрат, 3 % річних, суми пені та витрат на правничу допомогу

14.05.2025 року Заводський районний суд міста Кам`янського видав судовий наказ № 208/5265/25 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» заборгованості за послуги з теплопостачання у сумі 36 414,05 гривень, абонентського обслуговування 1 632,58 грн., інфляційних витрат -3 607,29 грн., 3 % річних 910,95 грн., суми пені 1 110,55 грн., витрат на правничу допомогу - 600,00 грн. (з кожного боржника) та судовий збір - 121,12 грн. (з кожного боржника).

05.08.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Заводського районного суду міста Кам`янського з заявою про скасування вищезазначеного судового наказу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказує, що вона не погоджується з судовим наказом № 208/5265/25 від 14.05.2025 року, оскільки вимоги стягувача є безпідставними та необґрунтованими. Зазначає, що стягував надав неправдиві відомості та фальшиві докази, що свідчить про існування між сторонами спору про право. Вказує, що стягувачем не надано документів, які вказують на правильність і безпірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. Також, вказує, що стягувачем були заявлені неправомірні вимоги, а саме стягнення коштів на професійну правничу допомогу, суми пені та абонентського обслуговування, які не передбачені для видачі судового наказу. Також ОСОБА_1 звертає увагу, що не отримувала судовий наказ засобами поштового зв`язку, а про його існування дізналась через електроний сервіс державних послуг «Дія» та з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень 29.07.2025 року.

На підставі викладеного, просить скасувати судовий наказ № 208/5265/25 від 14.05.2025 року.

Дослідивши матеріали заяви суддя дійшла наступних висновків.

Щодо процесуального строку подання заяви про скасування судового наказу, варто зазначити наступне.

Відповідно до статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 123 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Отже, початок перебігу процесуального строку процесуальний закон визначає з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів боржнику.

Порядок вручення копії судового наказу та доданих до нього документів визначений статтею 169 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 169 ЦПК України після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію (текст), що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, боржникові до його електронного кабінету, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладеного.

Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Відповідно до відповіді з Державного демографічного реєстру №1359084 від 07.05.2025 року ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В матеріалах справи відсутні відомості щодо направлення копії судового наказу на адресу боржників.

З матеріалів справи також вбачається, що судовий наказ не був отриманий боржником особисто та/або через представника під розписку про вручення, а також не був надісланий до електронного кабінету особи через відсутність такого електронного кабінета у ОСОБА_1 .

Суд приймає до уваги доводи заявниці, що вона дізналась про існування судового наказу 29.07.2025 року з електронного сервісу державних послуг «Дія» та з сайту Єдиного державного реєстру судових рішень 29.07.2025 року. Заява про скасування судового наказу подана до суду 05.08.2025 року, тобто в межах встановленого законом 15-денного строку.

З урахуванням вищевикладеного, суддя дійшла до висновку, що судовий наказ з доданими до нього документами не був належним чином вручений боржнику, відтак встановлений законом процесуальний строк для подання заяви про скасування судового наказу не пропущений.

Щодо вимоги про скасування судового наказу.

Відповідно до частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо (частина третя статті 19 ЦПК України).

Цей вид провадження не є свідченням відсутності спірних відносин між сторонами, однак в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, тощо з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (пункт 3 частини першої статті 161 ЦПК України).

Частиною 3 ст. 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України.

Відповідно до частини 1 статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до частин другої - шостої статті 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

Заява про скасування судового наказу має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника боржника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) наказ, що оспорюється; 5) зазначення про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача.

Заява підписується боржником або його представником.

До заяви про скасування судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника боржника, якщо заява подається таким представником; 3) клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

У разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суд постановляє ухвалу про її повернення без розгляду не пізніше двох днів з дня її надходження до суду.

Оскільки наказне провадження являє собою спрощене у порівнянні з позовним, альтернативним йому провадження у суді першої інстанції і заснованим на письмових доказах, у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог.

Так, у пункті 3 визначено, що судовий наказ може бути видано, серед іншого, щодо вимоги про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіо мовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Відтак, вимоги про стягнення суми пені змістом пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України не охоплюються, з огляду на їх спірний характер.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Поряд з цим, чинне законодавство визначає умови, за наявності яких кредитор не має права на неустойку в силу вимог закону у разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов`язання (частина третя статті 550, стаття 617 ЦК України), а також передбачає можливість зменшення розміру неустойки за рішенням суду, якщо такий розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суддя дійшла до висновку, що заявлення вимоги про стягнення суми пені в наказному провадженні суперечить самій меті наказного провадження, яке призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Що стосується вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Пунктом 6 частини першої статті 168 ЦПК України передбачено, що у судовому наказі зазначаються, серед іншого, сума судових витрат, що сплачена заявником і підлягає стягненню на його користь з боржника.

Види та порядок розподілу судових витрат визначені Главою 8 Розділу І ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (частина третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Отже, витрати на правничу допомогу адвоката не є самостійною вимогою в межах наказного провадження, а підлягають стягненню з боржника на користь стягувача у разі видачі судового наказу.

Суддя, оцінивши доводи заяви про скасування судового наказу, дійшла до висновку, що заява ОСОБА_1 встановленим статтею 170 ЦПК України вимогам щодо форми і змісту заяви відповідає, аргументи заявниці про часткову необґрунтованість вимог стягувача знайшли своє підтвердження, підстави для повернення заяви про скасування судового наказу відсутні.

Згідно із частиною третьою статті 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статями 170, 171 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Заводського районного суду міста Кам`янського № 208/5265/25 від 14.05.2025 року, виданого за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль», про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання, абонентського обслуговування, інфляційних витрат, 3 % річних, суми пені та витрат на правничу допомогу- задовольнити.

Скасувати судовий наказ № 208/5265/25 від 14.05.2025 року, виданий Заводським районним судом міста Кам`янського, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» 32 613,47 гривень заборгованості за послуги з теплопостачання у сумі 36 414,05 гривень, абонентського обслуговування 1 632,58 грн., інфляційних витрат -3 607,29 грн., 3 % річних 910,95 грн., суми пені 1 110,55 грн., витрат на правничу допомогу - 600,00 грн. (з кожного боржника) та судовий збір - 121,12 грн. (з кожного боржника).

Роз`яснити, що Акціонерне товариство «Дніпровська теплоелектроцентраль» має право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Подкопаєва