Справа № 191/740/25
Провадження № 2/191/376/25
У Х В А Л А

іменем України

06 серпня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого- судді Костеленко Я.Ю.

за участю секретаря- Омельченко К.В.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_2

відповідача- ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про забезпечення позову, в якому посилається на те, що вона є бабусею малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично з тримісячного віку дитина постійно проживає з нею, вона повністю опікується життям дитини, її здоров`ям та вихованням, оскільки мати дитини, відповідач у справі, самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків.

На даний час відповідач почала виявляти намір забрати дитину. Нещодавно вона приїздила та намагалася забрати дитину, однак дитина категорично відмовилася їхати з матір`ю, плакала та ховалася. Такі дії свідчать про намір відповідачки діяти всупереч волі та інтересам дитини.

Ці наміри створюють пряму та безпосередню загрозу життю та здоров`ю дитини, оскільки, за наявною інформацією, відповідач наразі проживає у м. Глухів Сумської області, яке офіційно віднесено до територій можливих бойових дій (Наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 376 від 28.02.2025 року). Глухівська громада зазнає систематичних обстрілів, що підтверджується щоденними зведеннями Сумської обласної військової адміністрації. Існує реальна та безпосередня загроза того, що відповідач, не чекаючи рішення суду, може самочинно забрати дитину та вивезти її до небезпечного регіону. Це не лише завдасть дитині психологічної травми, але й створить пряму загрозу її життю та здоров`ю, а також унеможливить виконання майбутнього рішення суду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що вона зараз проживає в м.Глухів Сумської області, але наразі там оголошено евакуацію та вона буде виїжджати. Хоче забрати дитину та виїхати з нею до Польщі. Куди саме вона ще не знає, але її співмешканець допоможе їм. Документи для виїзду вона ще не готувала.

Суд, розглянувши клопотання про забезпечення позову, заслухавши пояснення сторін, дійшов висновку про задоволення клопотання, виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 2, 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин, іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Відповідно до пунктів 1,2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року№ 789-XII, всі дії стосовно дітей органів соціального забезпечення, судів, адміністративних чи законодавчих органів повинні бути спрямовані на якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Держави-учасниці повинні забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права і обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Суд вважає, що у даному випадку, враховуючи намір матері вивезти дитину за кордон, існує вірогідність утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову. При цьому суд вважає, що такий тимчасовий захід як визначення на час розгляду справи місця проживання малолітньої дитини разом з позивачем, ніяким чином не вплине на можливість відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю, а навпаки , такі контакти в звичній та сприятливій для дитини обстановці, без різкої зміни її місця проживання, будуть сприяти позитивному налаштуванню дитини та відновленню її зв`язків з матір`ю.

Таким чином, суд вважає необхідним заяву про забезпечення позову задовольнити.

Керуючись ст.150- 153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

На час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Раївської сільської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів, встановлення опіки та призначення опікуна, та до набрання рішенням у справі законної сили визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з її бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Я. Ю. Костеленко