РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Єригіної І.М.,

секретарів судового засідання Барашивець Т.С., Іванченко Т.А.,

за участю:

представника відповідача - адвоката Гарманчук О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 06.05.2021 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та відповідачем укладено кредитний договір № 31321 про надання фінансового кредиту в сумі 2500,00 грн, який відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» 17.02.2022 укладено договір факторингу № 02-17/02/2022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» передає ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Кеш Ту Гоу» приймає належні ТОВ «ФК «Авіра Груп» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрах боржників. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим станом на 25.06.2024 за нею рахується заборгованість на загальну суму 14187,50 грн, яка складається з: 2500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 11687,50 грн. прострочена заборгованість за процентами.

Тому оскільки боржником умови договору не виконані, позивач просить стягнути з неї на свою користь заборгованість за зазначеним кредитним договором у загальному розмірі 14187,50 грн, витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн та судовий збір.

Ухвалою суду від 21.02.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у додаткових поясненнях просив про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача адвокат Гарманчук О.Р. заперечувала в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог. В запереченнях на позовні вимоги зазначила, що позивачем на підтвердження заявлених вимог позову не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені вимоги. До матеріалів позовної заяви не надано жодних належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів за вказаним кредитним договором. У позивача відсутнє право грошової вимоги до відповідача, оскільки положення п. 8.2.2 Договору факторингу № 02-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року передбачають перехід права вимоги за дотримання певних умов. Позивачем окрім Договору факторингу та витягу з реєстру боржників не надано ані доказів сплати ним первісному кредитору Ціни договору, ані вищевказаних актів приймання-передачі, які є обов`язковими за умовами договору та складають його невід`ємну частину. Без вказаних доказів, не може вважатись переданим право грошової вимоги від первісного кредитора до позивача, а тому вважає, що позивач не набув право грошової вимоги до відповідача і відповідно не має права їх заявляти.

Зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи орієнтовно становить 6000,0 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши учасників, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 06.05.2021 відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписала кредитний договір № 31321 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит у сумі 2500,00 грн, строком на 7 днів, з стандартною процентною ставкою 2,5 % в день або 912,5% річних.

17 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП», як Клієнтом, та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ», як Фактором, укладено Договір факторингу № 02-17/02/22, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За п. 1.2 Договору факторингу, на умовах даного Договору та керуючись ст. 1077 ЦК України Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт відступає Факторові своє право грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, зазначеними у Реєстрі боржників (додатку № 1 до цього Договору). За п. 6.1 - 6.2.3 Договору факторингу, відповідно до умов цього Договору Клієнт передає (відступає) Фактору Права вимоги до Боржників, які виникли у Клієнта внаслідок невиконання Боржниками умов Кредитних договорів, та які входять до Портфелю Заборгованості. Загальний розмір Портфеля Заборгованості Боржників, Права вимоги до яких відступаються, складає 114 623 306,90 грн станом на дату підписання Сторонами цього Договору. Оформлення відступлення Права Вимоги відбувається в наступному порядку: за цим Договором Клієнт передає, а Фактор приймає Права Вимоги в розмірі Портфеля Заборгованості; для підтвердження дійсності Прав Вимоги, що відступаються, Клієнт надає Фактору Документацію в порядку, передбаченому цим Договором; права Вимоги переходять до Фактора після підписання Сторонами цього Договору. В разі невиконання виконання Фактором вимог п.7.2 Договору, Договір вважається неукладеним, при цьому в разі невиконання Фактором зобов`язання, щодо сплати другої частини Ціни продажу, Договір вважається неукладеним, а Клієнт повертає Фактору першу частину Ціни продажу, сплачену відповідно до п. 7.2. Договору. За п. 6.3 Договору факторингу, з моменту переходу до Фактора Прав Вимоги, відповідно до умов п. 6.2.3 цього Договору, Фактор набуває всіх прав (в тому мислі прав грошових вимог) Клієнта за Кредитними договорами, що входять до Портфеля Заборгованості. Разом і Правами Вимоги до Фактора переходять всі інші пов`язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, пред`явлення претензій Боржникам до суду за місцем, визначеним чинним законодавством, право на всі суми, які Фактор одержить від Боржників на виконання його вимог, та інші , включаючи права, які забезпечують зобов`язання Боржника.

За п. 7.1 Договору факторингу в якості ціни за придбання (відступлення) Прав Вимоги, Фактор сплачує Клієнту плату (ціна продажу) в розмірі, що станом на дату підписання Сторонами цього Договору складає 507 721,66 грн без ПДВ. Фактор здійснює оплату Клієнту шляхом: перерахування суми, що вказана в п. 7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок, двома платежами (п.7.2).

Згідно з положеннями п. 8.1 - 8.3 Договору факторингу факт здійснення між Сторонами приймання-передачі Документації підтверджується відповідним Актом приймання-передачі (Додаток № 4 до цього Договору), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі Сторін. Передача Клієнтом паперового Реєстру Боржників Фактору здійснюється протягом одного робочого дня з дати підписання цього Договору. Клієнт зобов`язаний передати Фактору Реєстр Боржників в електронній формі, на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) за формою, встановленою в Додатку № 1-1 до цього Договору, з усіма заповненими даними про Боржників, які обов`язково повинні міститись в Реєстрі Боржників. За фактом передачі Реєстру Боржників Сторони підписують Акт приймання-передачі Прав вимоги (Додаток № 2).

Позивач обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що до нього перейшло право грошової вимоги до відповідача на підставі вказаного вище договору факторингу та заявив про заборгованість за кредитним договором у розмірі 14187,50 грн, з яких: яка складається з: 2 500,00 грн заборгованості за сумою кредиту та 11687,50 грн заборгованості за процентами, яку позивач просив стягнути з відповідача на його користь.

У підтвердження заборгованості надав виписку з особового рахунку за Кредитним договором № 31321, витяг до реєстру боржників до договору факторингу № 02-17/02/2022.

Також позивачем надано вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором від 22.05.2024 року, підписану директором позивача, згідно з яким відповідача повідомляється про наявність кредитної заборгованості за договором в розмірі 14562,50 грн, до якої окрім основної заборгованості (2 500,00 грн) та процентів (11687,50 грн) включено також штраф/пеню на суму 375,00 грн.

Повідомлено про необхідність сплати на рахунок позивача вказаної заборгованості.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).

Метою укладення договору відступлення права вимоги є безпосередньо передання такого права. Метою договору факторингу є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника. За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Якщо право вимоги відступається «за номінальною вартістю» без стягнення фактором додаткової плати, то в цьому випадку відносини факторингу відсутні, а відносини сторін регулюються загальними положеннями про купівлю-продаж з урахуванням норм стосовно заміни кредитора у зобов`язанні (ч. 3 ст. 656 ЦК України).

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Плата за договором факторингу може бути у формі різниці між реальною ціною вимоги і ціною, передбаченою в договорі, право вимоги за яким передається.

Дослідивши наданий до позовної заяви Договір факторингу № 02-17/02/2022 від 17.02.2021 року, суд звертає увагу на аргументи відповідача, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати ціни продажу, платежів за ним після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували виконання сторонами умов договору факторингу. Водночас сама лише не оплата таких платежів, виходячи з умов договору, не є підставою для визнання відсутності переходу права вимоги.

Однак суд зауважує, що для встановлення наявності підстав для позову необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника, що неможливо без надання правової оцінки договору факторингу. При цьому, надання правової оцінки договору факторингу не є виходом за межі поданої юридичною особою позовної заяви та не порушує презумпцію правомірності правочину, оскільки для встановлення наявності підстав для здійснення правонаступництва у кредитних правовідносинах необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника.

Так, за умовами Договору факторингу права вимоги переходять до Фактора після підписання договору (п.6.2.3). Здійснення між Сторонами приймання-передачі Документації підтверджується відповідним Актом приймання-передачі (Додаток № 4 до цього Договору), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі Сторін. Передача Клієнтом паперового Реєстру Боржників Фактору здійснюється протягом одного робочого дня з дати підписання цього Договору. Клієнт зобов`язаний передати Фактору Реєстр Боржників в електронній формі, на електронному носієві (флеш карта, компакт диск та інші оптичні носії інформації) за формою, встановленою в Додатку № 1-1 до цього Договору, з усіма заповненими даними про Боржників, які обов`язково повинні міститись в Реєстрі Боржників. За фактом передачі Реєстру Боржників Сторони підписують Акт приймання-передачі Прав вимоги (п.8.1.2, 8.2.1, 8.2.2).

З наведеного вбачається, що належним доказом наявності у переліку божників конкретного боржника, право грошової вимоги щодо якого відступається за договором факторингу, є саме Акт прийому-передачі реєстру боржників, який підписується представниками сторін у паперовому вигляді.

Водночас, позивачем до позовної заяви не додано підписаного уповноваженими особами Акту приймання-передачі, що є Додатком № 4 до договору, Акту приймання-передачі Прав вимоги, що є Додатком № 2 до договору, а формування такого документа як витяг з Реєстру боржників, умовами наданого до суду Договору факторингу не передбачено. Наданий позивачем витяг з Реєстру боржників у сукупності з Договором факторингу не підтверджує перехід права вимоги до конкретного боржника, в тому числі і до відповідача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позивачем не надано до суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження обставин, на які він посилається як на підставу позову, а саме: доказів виникнення у позивача прав і обов`язків за договором факторингу та доказів наявності у позивача права грошової вимоги саме до відповідача.

Щодо розміру заборгованості суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 517 ЦК України новому кредиторові у зобов`язанні передаються від первісного кредитора документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

На підтвердження суми заборгованості відповідача за Кредитним договором позивачем надано виписку з особового рахунку за Кредитним договопром № 31321 за період з 06.05.2021-25.06.2024 р. Однак, суд наголошує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. У долученої до позовної заяви виписки з особового рахунку лише зазначено розмір заборгованості за тілом кредиту та процентами. Однак, із виписки не можливо встановити, за які періоди, за якою процентною ставкою, та в якому розмірі нараховувались проценти за користування кредитом, коли, в якому розмірі позичальником здійснювалось погашення заборгованості та чи здійснювалось воно взагалі. При цьому, будь-яким іншим належним та допустимим доказом заявлений позивачем розмір заборгованості не підтверджується.

Більш того, наголошуючи на виконанні зобов`язань за договором первісним кредитором позивачем не надано, що саме відповідачеві на його рахунок перераховано грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн. Клопотання про витребування доказів, в тому числі і для з`ясування питання отримання грошових коштів у розмірі 2 500,00 грн. позивачем не заявлено.

За загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Такий подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 219/1704/17.

При цьому, суд зауважує, що позивач, укладаючи договір факторингу, не був позбавлений права вимагати первинні документи бухгалтерського обліку та всю іншу документацію (документи, що стосуються заборгованості боржників, які підтверджують дійсність та наявність права грошових вимог клієнта до боржника по заборгованості та є необхідними для пред`явлення вимоги до боржника щодо погашення заборгованості) у первісного кредитора, та згідно з вимогами ст. 81 та ст. 83 ЦПК України, повинен був подати всі ті докази які підтверджують обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, до суду разом з позовною заявою, в тому числі і докази проведення ідентифікації клієнта при укладенні договору в електронній формі.

Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 12,13 ЦПК України).

Отже, з аналізу викладеного, судом установлено, що позивачем не надано суду належних, достовірних, допустимих та достатніх доказів того, що ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» має право грошової вимоги до відповідача та стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, а також про правильність розрахунку її розміру.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Інші доводи та аргументи сторін, покладені в обґрунтування заяв по суті справи, як самі по собі так і у своїй сукупності не мають наслідком задоволення позовних вимог або відмову у них, а тому не аналізуються судом при ухваленні рішення.

Представник відповідача 23.06.2025 року заявляв вимогу про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу, розмір якої, згідно орієнтованого (попереднього) розрахунку судових витрат, складає 6000,00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач в порядку і в спосіб, який передбачений ст.ст. 141, 279 ЦПК України заявив вимогу та надав докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, а також своєчасно 23.06.2025 року представник відповідача подав заяву про розподіл судових витрат.

За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вимоги сторони позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн. підтверджено наступними доказами:

- копією договору про надання правничої допомоги №01 від 19.06.2025 року;

- детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 19.06.2025 року;

- актом прийому-передачі наданих послуг від 19.06.2025 року;

- квитанцією від 19.06.2025 року.

Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи.

Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачі не направляли до суду клопотання про відмову в стягненні витрат на правову допомогу чи зменшення її розміру.

Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; з огляду на те, що відповідач поніс судові витрати на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, що підтверджено належними доказами; суд вважає, що вимога відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню і стягує з позивача на користь відповідача 6000,00 грн. понесених ним витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.

Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Кеш Ту Гоу» (адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя І.М. Єригіна