Провадження № 2/161/1084/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Новак Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ТзОВ «Споживчий центр» через свого представника звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та

ОСОБА_1 19.02.2024 р. укладено Кредитний договір (оферти) № 19.02.2024-100000314.

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 12000 грн., що

підтверджується квитанцією про видачу коштів від 19.02.2024, строком на 140 днів.

Вказує, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному Документ сформований в системі обсязі. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 07.07.2024 р., утворилась заборгованість у розмірі 23 301,36 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 984,32 грн., по процентам в розмірі 10 317,04 грн., неустойки 3 000,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Просили суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 19.02.2024-100000314 від 19.02.2024 у розмірі 23 301 грн. 36 коп. та суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 30.12.2024 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання.

05.03.2025 на адресу суду надійшов відзив від представниці позивачки обгрунтований тим, що відповідачка вважає, що нарахування відсотків в розмірі більше 50% тіла кредиту відповідач вважає незаконним та таким, що порушує вимоги чинного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що зважаючи на те, що Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" 2120-IX від 15.03.2022 року набрав законної сили 17.03.2022 року, відтак з 17.03.2022 року позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а саме щодо сплати неустойки у розмірі 3 000,00 грн. Підстави до задоволення позову відсутні, з огляду на не доведеність позивачем факту надання відповідачу кредиту в сумі, зазначеній в позовній заяві. Просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

07.05.2025 ухвалою Луцького міськрайонного суду було витребувано від АТ КБ «Приватбанк» наступну інформацію: 1) на чиє ім`я емітувалась (видавалась) банківська картка № НОМЕР_1 , на яку було здійснено зарахування коштів 19.02.2024 р. о 07:59, сума: 12000 грн, призначення: Видача за договором кредиту №19.02.2024-100000314; 2) інформацію про рух коштів по банківському рахунку № НОМЕР_1 за 19.02.2024 р.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з поданням позовної заяви, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідачка та її представниця в судове засідання не з`явилися, в режимі відеоконференції не приєдналася, по невідомій суду причині, хоча належним чином були повідомлені про місце, дату та час судового зсідання. В заяві від 17.06.2025 адвокатка Скользнєва В.В. просила розглядати справи без участі сторони відповідача.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, між ТОВ «Споживчий центр» та

ОСОБА_1 19.02.2024 р. укладено Кредитний договір (оферти) № 19.02.2024-100000314 (а.с.16).

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 12000 грн., що

підтверджується квитанцією про видачу коштів від 19.02.2024, строком на 140 днів.

Згідно п. 3.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати

Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а

Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію.

Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг)

для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною

діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 4.1. Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах

його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у

рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання

реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4731-21XX-XXXX-1538

Відповідно до Договору від 19.02.2024 та квитанції про перерахунок коштів

Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 12000 грн. строком на 140

днів, ОСОБА_1 19.02.2024 отримано кредитні кошти у розмірі

12000 грн.

Вказане також стверджується листом АТ КБ "ПриватБанк" від 09.06.2025 № 20.1.0.0.0/7-250523/53519-БТ від 02.06.2025 про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ). З виписки за договором № б/н за період з 19.02.2024-19.02.2024 вбачається, що ОСОБА_1 на картку № НОМЕР_2 відбулось зарахування коштів в сумі 12000,00 грн (а.с.72-73).

Згідно наданого розрахунку станом на 07.07.2024 р., утворилась заборгованість у розмірі 23 301,36 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 984,32 грн., по процентам в розмірі 10 317,04 грн., неустойки 3 000,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 19.02.2024 року по 07.07.2024 (а.с.9).

Разом із тим, отримавши кредитні кошти за цим договором, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув у передбачений договором строк тіло кредиту, проценти за користування кредитними коштами та комісію, пов`язану із наданням кредиту, у зв`язку із чим, відповідно до умов укладеного договору у нього виник обов`язок відшкодування заборгованості за кредитним договором.

Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконує.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Наявність означеної заборгованості відповідачкою не спростовано чи іншого розрахунку заборгованості не надано.

З огляду на вказане, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 9 984,32 грн та процентам в сумі 10 317,04 грн, а всього 20 301,36 грн, підлягає задоволенню.

Щодо нарахування позивачем неустойки в розмірі 3 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7.6 Пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником будь-яких грошових зобов`язань за Договором Кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Максимальний розмір неустойки встановлюється законом.

Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IXта набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно з розрахунком позивача, останнім визначено неустойку за порушення відповідачем грошового зобов`язання за Кредитним договором № 19.02.2024-100000314 від 19.02.2024 року в розмірі 3 000,00 грн.

Однак, враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована неустойка за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача 3000 грн неустойки відсутні, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.

За таких обставин, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Споживчий Центр» суму заборгованості за Кредитним договором № 27.06.2024-100000082 від 27.06.2024 у розмірі 5 450,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2500,00 грн., по процентам в розмірі 2 450,00 грн., комісії 500,00 грн.

Позовна заява ТОВ "Споживчий центр" подана через систему "Електронний суд". Тому при зверненні з позовом до суду позивачем сплачений судовий збір відповідно до ч.3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із застосуванням коефіцієнту 0,8, для пониження відповідного розміру ставки судового збору, в сумі 2422,40 грн (а.с.1).

Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2 110,52 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 8, 11, 12, 13, 76, 77, 81, 83, 141, 247, 258, 259, 263, 265, 280-282, 417 ЦПК України, ст. ст. 526, 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором №19.02.2024-100000314 від 19.02.2024 у розмірі 20 301,36 (двадцять тисяч триста одна) гривня 36 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 110 (дві тисячі сто десять) гривень 52 копійки.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за .

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк