Провадження № 2/522/469/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» Акціонерного товариства «Українська залізниця»» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

05.07.2024 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» Акціонерного товариства «Українська залізниця»» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, по якому просить:

1. Визнати незаконним та скасувати Наказ (розпорядження) № 319-ос/тр від 03.06.2024 про звільнення ОСОБА_1 з посади у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України.

2. Поновити ОСОБА_1 на посаді провідного інженера відділу роботи з клієнтами філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» АТ «Укрзалізниця».

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця « в особі філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» АТ «Укрзалізниця» середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 05.06.2024 по день поновлення на роботі.

4. Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць.

Позивач мотивує вимоги тим, що з серпня 2011 року він працює на підприємстві на різних посадах, а з 21.06.2023 року обіймав посаду повідного інженера відділу роботи з клієнтами за переведенням з Одеського відділення філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» АТ «Укрзалізниця». 05.06.2024 його звільнено у зв`язку із скороченням штату згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що звільнення відбулось в порушення вимог діючого законодавства, тому звернувся до суду за захистом своїх трудових прав.

За результатами автоматичного розподілу справа передана для розгляду судді Чернявській Л.М..

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 09 липня 2024 року відкрито провадження у справі, встановлений спрощений порядок розгляду справи.

30.08.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача про продовження строку на подання відзиву по справі.

09.09.2024 до суду надійшов відзив на позов.

15.11.2024 до суду надійшла відповідь на відзив.

В зв`язку зі звільненням судді Приморського районного суду м. Одеси судді Чернявської Л.М., здійснений повторний автоматичний розподіл справи. Справа передана на розгляд судді Абухіну Р.Д..

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 02 червня 2025 року справа прийнята до розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог та просив відмовити у задоволені позову. Зазначає, що твердження Позивача про порушення роботодавцем вимог п.1, 2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України не відповідають дійсності і спростовані документальними доказами. А отже, звільнення за таких обставин є законним і не може бути скасоване

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 06.02.2024 (Протокол №Ц-82/8 Ком.т.) введено в дію структуру Філії «ЦТС «Ліски» АТ «Укрзалізниця» та зобов`язано директора філії забезпечити впровадження змін в організації виробництва і праці, що супроводжуються скороченням чисельності і штату працівників, в тому числі кадрових змін відповідно до законодавства про працю та цього рішення.

На виконання рішення правління, Наказом філії від 18.03.2024 №13-пт/р затверджено та введено в дію з 25.03.2024 штатний розпис філії.

Відповідно до затвердженого штатного розпису 7 штатних одиниць відділу роботи з клієнтами філії підлягало скороченню згідно п.1 ч.1 ст.40 КЗпП, в тому числі 5 посад провідних інженерів.

На виконання Рішення правління від 06.02.2024 (Протокол №Ц-82/8 Ком.т.) та Наказу філії від 18.03.2024 №13-пт/р видано Наказ про скорочення чисельності та штату працівників від 26.03.2024 №01-13/ОД/43.

На виконання вимог ч.2 ст.49-4, ч.3 ст.22 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», роботодавцем було повідомлено голову профспілки філії про наступне скорочення та надано перелік посад які підлягали скороченню та запропоновано провести спільні консультаційні діалоги із зазначеними в переліку працівниками.

На підставі наказу від 26.03.2024 № 01-13/ОД/43 про скорочення чисельності та штату працівників, посади яких підлягали скороченню, керуючись ч.ч.1,3 ст.49-2 КЗпП України, Відповідачем було ознайомлено ОСОБА_1 з наказом та повідомлення про наступне вивільнення.

В листі ознайомлення з наказом від 26.03.2024 № 01-13/ОД/43 наявний підпис ОСОБА_1 , а у попереджені про наступне звільнення він відмовився від підпису, про що свідчить акт від 04.04.2024.

При врученні повідомлення про вивільнення 04.04.2024 Позивач відмовився ознайомлюватися з повідомленням та списком запропонованих посад, який є додатком до повідомлення, про що посадовими особами філії складено Акт про відмову від ознайомлення з попередженням про звільнення та списком запропонованих посад від 04.04.2024

Як зазначає відповідач, ОСОБА_1 заявив своє небажання ознайомлюватися зі списком запропонованих посад та висловив погрози звернення до суду не бажаючи провести діалог з роботодавцем щодо його подальшого працевлаштування на підприємстві. Після 04.04.2024 Відповідачем на виконання вимог ч.2 ст.40, ч.3 ст.49-2 КЗпП України ще декілька раз усно та на електронну адресу Позивача направлялися варіанти вакантних посад для працевлаштування з урахуванням його освіти, кваліфікації та досвіду. При цьому, як видно з доданої до відзиву електронної переписки, та копії листа Позивача направленого ним на електронні адреси посадових осіб філії, Позивач не погоджувався на запропоновані посади, вважаючи їх такими, що не відповідають його освіті та спеціальностям. При цьому, Позивач не має профільної освіти (залізничної).

До позову додані дипломи Державної академії харчових технологій за спеціальністю інженер-механік та Диплом Одеського філіалу Української Академії державного управління при Президентові України за спеціальністю проектний менеджмент.

Зазначене засвідчує виконання вимог ч.2 ст. 40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України, запропонувавши йому всі наявні на підприємстві вакансії за відповідною спеціальністю з урахуванням його освіти кваліфікації і досвіду.

Окрім того, на запит Одеської дорожної організації профспілки про надання копій наказу про скорочення, повідомлення про скорочення, перелік запропонованих посад та інших документів на підтвердження правомірності скорочення ОСОБА_1 , у відповідь на який роботодавцем надані перелічені вище документи.

Отже, роботодавцем були запропоновані наявні вакансії на дату попередження ОСОБА_1 , що також підтверджується повідомленнями, що « запропоновані вакансії йому не підходять, так як не відповідають його освіті та кваліфікації».

Тобто, жодна запропонована вакансія в АТ «Укрзалізниця» може суб`єктивно вважатися такою, що не відповідає базовій освіті Позивача. Натомість, роботодавцем шляхом надання пропозицій (списку вакантних посад) належним чином були виконані вимоги законодавства при звільненні працівника на підставі п.1 ст.40 КЗпП.

Працівнику на вимогу ч.2 ст.40 та ч.3 ст.49-2 КЗпП України, були запропоновані наявні на підприємстві вакансії за відповідною спеціальністю з урахуванням його освіти кваліфікації і досвіду.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ст. 5-1 Кодексу законів про працю України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 36 КЗпП України передбачено, що у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

На підставі ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

Статтею 49-2 КЗпП України передбачено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Статтею 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Досліджені судом докази підтверджують, що позивач був звільнений з 05.06.2024 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням його посади.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 569/4763/16-ц зазначено, що визначальним критерієм для визначення наявності переважного права на залишення на роботі при скороченні чисельності штату працівників, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, є саме рівень кваліфікації працівника та продуктивність праці. Тому при вирішенні питання про звільнення працівника роботодавець зобов`язаний перевірити наявність у працівників, посади яких скорочуються, більш високої чи більш низької кваліфікації і продуктивності праці.

Для такої перевірки повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про винаходи і раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про виконання норм виробітку (продуктивність праці), про розширення зони обслуговування, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП України.

Для виявлення працівників, які мають це право, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню».

Тому суд вважає, що роботодавець виконав свій обов`язок і перед звільненням запропонував позивачу всі наявні вакантні посади за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду, а також у відповідності до 49-2 КЗпП України вчасно персонально попереджений про наступне його вивільнення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 було звільнено з посади з дотриманням усіх вимог чинного законодавства. Суд не встановив обставин, які свідчили б про порушення трудових прав позивача з боку роботодавця.

Отже, перевіривши матеріали справи, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі.

Оскільки вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимоги про поновлення на роботі, вони також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр транспортного сервісу «Ліски» Акціонерного товариства «Українська залізниця»» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулувідмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 26.08.2025.

Суддя Р. Д. Абухін

21.08.25