Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/3766/24
Провадження № 2/644/1156/25
РІШЕННЯ

іменем України

27 серпня 2025 року Індустріальний районний суд м. Харкова в особі судді Шевченка С.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

в с т а н о в и в :

У позові ТОВ «ФК «Паріс» просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 18785 грн 46 коп., яка складається з 10702,86 грн тіло кредиту, 722,05 грн - заборгованість за процентами; 2323,04 грн - заборгованість за комісією, 1290 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня), 890,13 грн - 3% річних від простроченої суми боргу, та 2857,38 грн - інфляційні втрати.

В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 23.07.2019 року між Акціонерним товариством «РВС Банк» та ОСОБА_1 було підписано заяву-договір № 0036198 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. У зв`язку з цим відповідачу було надано споживний кредит шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів у розмірі 15 000 грн. Умовами договору було визначено, що строк дії кредиту - 24 місяці, процентна ставка18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту - 2,5 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 3 % від суми наданого кредиту. Перерахування коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером.

05.03.2020 року між АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» було укладено Договір про відступлення права вимоги №05/03/2020-1, відповідно до умов якого первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених договором та чинним законодавством України, відступив, а новий кредитор - ТОВ «ФК «Паріс» прийняв права вимоги АТ «РВС Банк» за кредитними договорами, зазначеними у Додатку №1 до договору. Відповідно до Додатку № 1 до вищевказаного договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС Банк» відступило на користь позивача право вимоги до ОСОБА_1 за Заявою-Договором № 0036198 від 23.07.2019.

Відповідач подав до суду відзив, в якому проти позову заперечував, в обґрунтування посилався на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту перерахування від АТ «РВС Банк» на його картковий рахунок кредитних коштів, а меморіальний ордер, на який позивач посилається як на доказі підтверджуючий переказ коштів, не є належним доказом. Також відповідач не погоджується з визначеним позивачем розміром заборгованості, а також іншою частиною позовних вимог, зокрема щодо стягнення нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вважає, що між ним та АТ «РВС Банк» не було укладено належним чином кредитного договору, який би містив всі істотні умови, зокрема й щодо права кредитора на нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору, за заява про приєднання до умов договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб не містить умов про нарахування штрафних санкцій, пені та інших платежів. Також відповідач, посилаючись на практику Верховного Суду, вважає вимоги позивача по стягненню комісії за надання кредиту безпідставними.

У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, за таких обставин, суд ухвалює рішення за наявними у справі доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з викладених нижче підстав.

Судом встановлено, що 23.07.2019 року ОСОБА_1 було підписано заяву-договір № 0036198 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС БАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (надалі по тексту публічна пропозиція) з додатком № 1.

За умовами заяви-договору відповідачеві було надано споживчий кредит (надалі по тексту - кредит), шляхом перерахування на картковий рахунок 15 000 грн, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка 18 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого кредиту .

05.03.2020 року між АТ «РВС БАНК» та позивачем було укладено договір про відступлення права вимоги №05/03/2020-1.

Відповідно до п. п. 1.1, 3.1 договору про відступлення права вимоги №№05/03/2020-1 від 05.03.2020 року, первісний кредитор в порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами зазначеними в додатку №1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС БАНК» та боржниками. Права вимоги за кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-договором № 0036198 від 23.07.2019р., на загальну суму 18652,31 грн, з яких: 14317,22 грн. тіло кредиту, 722,05 грн відсотки, 2323,04 комісія та 1290 пеня.

Станом на 30.04.2024 року, за розрахунком позивача, розмір кредитної заборгованості, з урахуванням здійснених відповідачем платежів в рахунок погашення заборгованості, складає 15037,95 грн, з яких: 10702,41 грн тіло кредиту, 722,05 грн - заборгованість за процентами; 2323,04 грн - заборгованість за комісією, 1290 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня).

Крім того, у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, позивачем за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 року нараховано 3% річних на прострочену суму боргу, що становить 890,13 грн, та 2857,38 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 207 Цивільного кодексу України(далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З наданої позивачем копії заяви-договору № 0036198 від 23.07.2019 року, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , встановлено, що сторонами погоджено такі умови договору, як строк кредитування та відсотки за користування кредитними коштами. Відтак суд доходить висновку про доведеність належним і допустимим доказом укладення відповідачем кредитного договору з АТ «РВС Банк», що дає підстави суду відхилити аргументи відповідача про недоведеність наявності кредитних правовідносин між ним та АТ «РВС Банк».

Також суд вважає доведеним позивачем факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 15000 грн, що підтверджується копією меморіального ордеру № 3596 від 23.07.2019 року. До того ж позивач у відповіді на відзив надав пояснення щодо допустимості такого документу, як меморіальний ордер, у якості доказу підтвердження факту отримання боржником кредитних коштів, та послідовності дій, пов`язаних з такою процедурою, зокрема видачею боржникові платіжної карти, списанням з позичкового рахунку на картковий рахунок кредитних коштів.

Поряд з цим суд зауважує на те, що відповідачем не надано жодних доказів, які б могли підтвердити його заперечення щодо неотримання кредитних коштів від АТ «РВС Банк».

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).

За нормою п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Отже, ТОВ «ФК «Паріс» набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до відповідача щодо погашення наявної у нього заборгованості, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України.

Згідно зі ст.526,530,610, ч. 1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно зі ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Стаття 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного вище, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 10702,86 грн заборгованості за тілом кредиту, 722,05 грн - заборгованість за процентами, 890,13 грн - 3% річних від простроченої суми боргу, та 2857,38 грн - інфляційних втрат.

Щодо решти позовних вимог суд доходить таких висновків.

За положеннями п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року в справі № 202/5330/19 зазначено, що в кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору.

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачено в заяві-договорі 0036198 від 23.07.2019 про надання банківської послуги становить 3 % від суми наданого кредиту.

Разом з цим у вказаній заяві-договорі про надання банківської послуги не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).

За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 с. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.

За таких обставин, ураховуючи, що пункт договору про нарахування щомісячної комісії за супроводження кредиту є нікчемними, нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставним та вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Також суд відмовляє у вимозі про стягнення з відповідача пені у розмірі 1290 грн, так як суду не надано належного доказу, який би підтвердив узгодження сторонами кредитних правовідносин такої умови, як відповідальність сторони у виді пені за неналежне виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено на 80,76 % (18 785,46/(15 172,38/100)), у зв`язку з чим з відповідача на користь позивач слід стягнути судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1956,33 грн. ((2422,4 / 100) х 80,76%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Паріс» заборгованість в загальному розмірі 15172 грн 42 коп., з яких: 10702,86 грн - заборгованість за тілом кредиту, 722,05 грн - заборгованість за процентами, 890,13 грн - 3% річних від простроченої суми боргу, 2857,38 грн - інфляційні втрати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Паріс» судові витрати з оплати судового збору у розмірі 1956 грн 33 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» код ЄДРПОУ 38962392, юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 77А, м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 29.08.2025.

Суддя С.В. Шевченко