Справа № 296/7240/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

за участю секретаря судового засідання Рабчинській Я.В.,

представника відповідача Мельник О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024р. ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 7041473 від 06.09.2023р. у розмірі 95645,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 06.09.2023р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7041473 про надання споживчого кредиту. Вказаний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн.; строк кредиту - 360 днів; дата повернення кредиту 31.08.2024р.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 25000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача № НОМЕР_1 .

У подальшому, 27.05.2024р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК« Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачено та складає 95645,00 грн., з яких: 25000,00 грн - сума кредиту; 40795,000 грн - проценти за користування; 29850,00 грн. нараховані проценти за 60 календарних днів. У зв`язку з неповерненням коштів представник позивача просить вимоги позовної заяви задовольнити.

Протокольною ухвалою суду від 13.05.2025р. судом задоволено клопотання представника позивача від 11.03.2025р. та замінено найменування позивача з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Представник позивача у заяві від 12.03.2025р. просив судове засідання проводити без його участі, задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача Мельник О.Б. вказала, що позов не визнає, доказів на підтвердження того, що позивач є належним кредитором не надано. На запитання суду повідомила, що факт підписання кредитного договору та отримання кредитних коштів у розмірі 25000,00 грн. ОСОБА_1 не заперечує та визнає. Однак, їй не було відомо про зміну кредитора.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку представника відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.09.2023р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7041473 про надання споживчого кредиту. Вказаний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов договору сума кредиту (загальний розмір) складає 25000,00 грн., строк кредиту - 360 днів, тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день, знижена процентна ставка 0,299 % в день (а.с. 48-57).

Вказаний договір про надання споживчого кредиту був підписаний ОСОБА_1 06.09.2023р. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого відповідачка отримала кредит в сумі 25000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «Пайтек Україна» вих. № 20240612-3а від 12.06.2024р. про успішно перераховані кошти на платіжні картки клієнтів ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 29-33).

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту виконало в повному обсязі та надало йому кредит в сумі 25000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

З карти обліку Договору №7041473 від 06.09.2023р. (розрахунку заборгованості) вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачено та складає 95645,00 грн., з яких: 25000,00 грн - сума кредиту; 40795,000 грн - проценти за користування; 29850,00 грн. нараховані проценти за 60 календарних днів (а.с. 34-).

Відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2024р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК« Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 27.05/2024-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача ОСОБА_2 шляхом направлення на електронну пошту останнього, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З договору про надання споживчого кредиту № 7041473 від 06.09.2023р. вбачається, що вказаний договір укладений між сторонами в електронній формі.

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У частинах першій та другій ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч. 1 ст. 642 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2023р. між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір № 7041473 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 25000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «Пайтек Україна» вих. № 20240612-3а від 12.06.2024р.про успішно перераховані кошти на платіжні картки клієнтів ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 29-33).

Як вбачається із змісту договору № 7041473 від 06.09.2023р. відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором відповідно до графіку платежів, їх внесення та своїм електронним підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що матеріали справи свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.

Таким чином, враховуючи, що кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, а відповідач зобов`язався повернути отримані ним грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконала та не повернула отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за відповідачем утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 95645,00 грн., з яких: 25000,00 грн - сума кредиту; 40795,000 грн - проценти за користування; 29850,00 грн. нараховані проценти за 60 календарних днів.

Разом з тим, суд враховує, що в судовому засіданні представник відповідача не заперечила той факт, що ОСОБА_1 було укладено договір № 7041473 від 06.09.2023р. та отримано кредитні кошти у розмірі 25000,00 грн.

За таких обставин, суд вважає наявними підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договоромпро надання споживчого кредиту № 7041473 від 06.09.2023р. у розмірі 95645,00 грн.

Щодо позовних вимог про відшкодування судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Згідно п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, що підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154).

З матеріалів справи встановлено, що між ТОВ «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітній М.М. було укладено Договір про надання правничої допомоги № 17/07-2024 від 17.07.2024р. (а.с. 141-143).

Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 10000,00 грн.

За змістом частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Отже, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

В судовому засіданні від представника відповідача Мельниченко О.Б. заперечень щодо суми понесених витрат за надані послуги адвоката не надійшло.

За наведених обставин суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Разом з тим, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст.5,12,13,81, 211,258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість у розмірі 95645,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В. П. Маслак