У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.08.2025 Справа №2-8370/10 Провадження №6/607/174/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

за участі:

головного державного виконавця ТВ ДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ Гнатюк Н.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі заяву головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнатюк Надії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гефест», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

08 серпня 2025 року головний державний виконавець ТВ ДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ Гнатюк Н.В. звернулася в порядку цивільного судочинства до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, із заявою про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання:

АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань згідно зведеного виконавчого провадження АСВП № 78777343.

В обґрунтування вказаної заяви головний державний виконавець ТВ ДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ Гнатюк Н.В. зазначила, що у них на виконанні перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 78777343 з примусового виконання: виконавчий лист № 2-8370/2010, виданий 05 листопада 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про: стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» заборгованість за кредитним договором в сумі 194 155,40 грн, в тому числі;

3 589,78 дол. США, що еквівалентно 28 385,83 грн прострочена заборгованість, 805,71 дол. США, що еквівалентно 6 371,07 грн несплачені відсотки, 163,58 дол. США, що еквівалентно 1 293,49 грн прострочена заборгованість за відсотками, 158 105,01 грн несплачена пеня. Виконавчий лист № 607/6841/18, виданий 27 листопада 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму неповернутого боргу в розмірі 2 500 дол. США, що еквівалентно 64 700 грн, 601 грн три відсотки річних, 704,80 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом до суду. Виконавчий лист № 607/11493/21, виданий 22 березня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 62 915,50 грн та судовий збір 908 грн. В порядку

статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року

№ 1404-VIII (далі Закон № 1404) 29 вересня 2021 року, 16 січня 2019 року, 12 квітня 2022 року відповідно державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень. Керуючись статтею 56 Закону № 1404, 30 вересня 2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника. Керуючись статтею 56 Закону № 1404, 30 вересня 2021 року, 03 липня 2023 року, 01 квітня 2025 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Заявник посилається на те, що згідно відповіді БТІ інформація про зареєстроване за боржником нерухоме майно до 2013 року відсутня. Згідно відповідей ДФС інформація про відкриті рахунки відсутня. Згідно відповіді ПФУ особу знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу. Згідно відповіді МВС за боржником транспортні засоби не зареєстровані. Згідно відповіді ДФС інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня. Згідно відповіді на електронний запит з Головного управління держспожив служби в Тернопільській області за боржником с/г техніка не зареєстрована. Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку в боржника відсутні цінні папери. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за боржником нерухоме майно не зареєстроване. Згідно відповідей АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал банк», АТ «Ощадбанк» на рахунках боржника відсутні кошти для погашення заборгованості в межах зверненого виконавчого провадження. Державним виконавцем неодноразово здійснено вихід за місцем проживання боржника, однак, боржник за відповідною адресою відсутній, про що складено акт державного виконавця. Згідно відповіді ДПС з моменту відкриття виконавчого провадження боржниця неодноразово здійснювала перетин державного кордону України використовуючи закордонний паспорт НОМЕР_2 . Враховуючи наведене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення. Отже, боржником рішення виконано не було, що призвело до вжиття відносно нього вищевказаних заходів примусового виконання.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 серпня 2025 року прийнято до розгляду заяву головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та призначено справу до розгляду.

У судовому засіданні головний державний виконавець ТВ ДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ Гнатюк Н.В. заяву підтримала у повному обсязі, з мотивів зазначених у ній.

Відповідно до частини четвертої статті 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Заслухавши пояснення головного державного виконавця, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

15 вересня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист у справі № 2-8370/2010 про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Банк Фінанси та кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 194 155,40 грн, в тому числі; 3 589,78 дол. США, що еквівалентно

28 385,83 грн прострочена заборгованість, 805,71 дол. США, що еквівалентно 6 371,07 грн несплачені відсотки, 163,58 дол. США, що еквівалентно 1 293,49 грн прострочена заборгованість за відсотками, 158 105,01 грн несплачена пеня.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 травня 2021 року замінено стягувача ПАТ «Банк Фінанси та кредит» на його правонаступника ТОВ «ФК Гефест».

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 29 вересня 2021 року, ВП № 66965422, державним виконавцем Перешлюгою Н.Р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2-8370/2010, виданим 05 листопада 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Постановами про арешт коштів боржника та про арешт майна боржника від 30 вересня 2021 року накладено відповідні арешти.

04 жовтня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист у справі № 607/6841/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму неповернутого боргу в розмірі 2 500 дол. США, що еквівалентно 64 700 грн, 601 грн три відсотки річних, 704,80 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом до суду.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 16 січня 2019 року, ВП № 58082278, державним виконавцем Польним Б.М. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 607/6841/18, виданим 27 листопада 2010 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, який надісланий боржнику ОСОБА_1 , однак, нею не отриманий, про що свідчить рекомендоване повідомлення АТ «Укрпошта» № 862.

12 січня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист у справі № 607/11493/21, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість в сумі 62 915,50 грн та судовий збір 908 грн.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 12 квітня 2022 року, ВП № 68785450, державним виконавцем Перешлюгою Н.Р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 607/11493/21, виданим 22 березня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 05 серпня 2025 року, ВП № 66965422, головним державним виконавцем Гнатюк Н.В. об`єднано виконавчі провадження № 58082278, № 66965422 у зведене виконавче провадження № 78777343.

Згідно відповіді ТОВ «Міське бюро технічної інвентаризації» інформація про зареєстроване за боржником нерухоме майно до 2013 року відсутня.

Згідно відповідей Державної фіскальної служби України № 286091338 від 08 серпня 2025 року інформація про відкриті рахунки відсутня.

Відповідно до відповіді Пенсійного фонду України № 286091323 від 08 серпня 2025 року особу знайдено в РЗО, але відсутні дані про отримання доходу.

Як вказано у відповіді Міністерства внутрішніх справ України № 278594889 від 05 липня 2025 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно з відповіддю Державної податкової служби України № 278594887 від 05 липня 2025 року інформація про податкового агента та суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб податковим агентом, та/або суми доходів, отриманих самозайнятими особами, і суму утриманого ними податку, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, в Державному реєстрі відсутня.

У відповіді на електронний запит з Головного управління держспожив служби в Тернопільській області вказано, що за боржником с/г техніка не зареєстрована.

Відповідно до відповіді Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку № 042387 в боржника відсутні цінні папери.

Як вказано у інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 438652266 від 07 серпня 2025 року за боржником нерухоме майно не зареєстроване.

Згідно з відповідей АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал банк», АТ «Ощадбанк» на рахунках боржника відсутні кошти для погашення заборгованості в межах зверненого виконавчого провадження.

Державним виконавцем двічі здійснено вихід за місцем проживання боржника, однак, боржник за відповідною адресою відсутній, про що складено акти державного виконавця від 07 травня 2025 року та 07 серпня 2025 року.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України № 286091590 з моменту відкриття виконавчого провадження боржниця здійснювала перетин державного кордону України використовуючи закордонний паспорт НОМЕР_2 .

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

2.1. В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України). Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №9-зп).

Відповідно до частини першої статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Зазначене конституційне право людини і громадянина знаходить своє відображення й у основоположних міжнародно-правових документах у сфері прав людини.

Так, у статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах будь-якої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб (пункти 2 та 3).

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті (пункти 2, 3).

2.2. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів, що підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

При цьому, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, наданого виконавцем для добровільного виконання рішення суду, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків і на момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню у силу статті 81 ЦПК України.

Задоволення такого подання можливе лише за умови доведеності факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

В узагальненнях практики Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вказано, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

2.3. За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до пункту 5 частини першої статті 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Згідно роз`яснень, які містяться в абзаці 2 пункту 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 (наданих у період чинності Закону України «про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV та попередньої редакції ЦПК України) питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 377-1 ЦПК України, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Тож право виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Відтак суд констатує, що у цьому аспекті необхідним є доведення факту «ухилення» боржника від виконання рішення, тобто надання суду беззаперечних доказів вчинення особою низки системних, свідомих дій, спрямованих на уникнення виконання певного обов`язку.

Для позитивного вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника необхідними елементом є пропорційність втручання у конвенційне право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових державних рішень та гарантій на вільне пересування особи.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

2.4. Згідно з вимогами частини другої статті 18 Закону № 1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як було зазначено, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (пункт 19 частини третьої статті 18 Закону № 1404)/

За змістом даної норми підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є факт його ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, яке полягає у вчиненні боржником дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, в тому числі, і безпідставна неявка на виклики державного виконавця.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби, тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, наявність самого лише невиконаного зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Факт ухилення боржника має підтверджуватись сукупністю належних доказів, які виконавець повинен надати до суду.

Під час розгляду подання суд не встановив факт обізнаності боржника із відкритим виконавчим провадженням, оскільки копії матеріалів виконавчого провадження, які долучені до подання, не містять доказів, що боржник отримав постанови про відкриття виконавчого провадження та проведених у ньому виконавчих дій.

До заяви державним виконавцем долучено один виклик виконавця від 07 серпня 2025 року № б/н, яким боржник викликався до державного виконавця, у справі відсутні докази, що цей виклик ОСОБА_1 отримувала.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми (статті 77 80 ЦПК України).

Частинами першою, другою, п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У той же час, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем до заяви не долучено належних, допустимих та достатніх доказів того, що боржник вчиняє умисні свідомі дії, спрямовані на невиконання відповідного зобов`язання, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду; не вказано, які перешкоди вчинені з боку боржника для проведення виконавчих дій виконавцеві. Державним виконавцем не надано жодних документів, які б свідчили, що боржник свідомо та умисно ухиляється від виконання рішень суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з неповажних причин.

Звернення державного (приватного) виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України повинно бути крайнім заходом, який застосовується до боржника, коли державним (приватним) виконавцем вже виконані всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження конституційного права громадянина на свободу пересування. Разом з тим, як встановлено судом вище, матеріали заяви не містять достатніх даних про обізнаність ОСОБА_1 про відкриті виконавчі провадження.

Судом враховано, що обмеження у праві виїзду за межі України може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості, проте наявні у справі матеріали не містять жодних даних про те, що встановлення такого обмеження якимось чином цьому сприятиме.

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду заяви

Право кожного на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, гарантовано Конституцією України та знаходить своє відображення у основоположних міжнародно-правових актах у сфері прав людини. Тож обмеження таких прав є суттєвим втручанням у права та свободи людини і громадянина. Відтак, повинні існувати достатні підстави для ухвалення судом відповідного рішення, зокрема, доведення умисності дій боржника, що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли для виконання цього обов`язку є всі реальні можливості.

Таким чином, суд, оцінивши обставини справи та наявні докази, дійшов висновку про відсутність підстав, передбачених законом для застосування обмежень щодо виїзду ОСОБА_1 за межі України та за таких обставин, суд вважає заяву головного державного виконавця ТВ ДВС Тернопільської області ЗМУ МЮ про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 передчасною, а відтак необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції віднести на рахунок держави, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76 81, 89, 258 261, 273, 352 355, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні заяви головного державного виконавця Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гнатюк Надії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Гефест», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовити.

2. Судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції віднести на рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

3. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

4. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

6. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

7. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено 18 серпня 2025 року.

Відомості про учасників:

Заявник: Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса місця знаходження: вул. Князя Острозького, 14, м. Тернопіль.

Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Т. І. Якімець