Справа № 463/7345/24 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я.
Провадження № 22-ц/811/826/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Гааврилюк Я.Ю.

з участю представника відповідача Кушнір Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Люкс-Експрес" на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2025 року у складі судді Головатого Р.Я. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до Приватного підприємства «Люкс-Експрес», ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус ЛМНО Серафин Людмила Вікторівна, про скасування рішення про державну реєстрацію речового права,-

встановив:

У серпні 2024 року позивач ТОВ «Профіт Файненс» звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів ПП «Люкс-Експрес», ОСОБА_1 , з участю третьої особи приватний нотаріус ЛМНО Серафин Л.В., про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.2024 між ПП «ЛюксЕкспрес» та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Серафин Л.В. за №1297, відповідно до п.1 якого продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов`язується оплатити на викладених нижче умовах нежитлове приміщення, а саме: будівля насосна під літерою «Д-1», загальною площею 14,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.3 оспорюваного договору, оціночна вартість приміщення становить 42592,99 гривні 99 копійок, відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від «21» червня 2024 року, унікальний реєстраційний номер: 201- 207972913.

24.06.2024 на підставі оспорюваного договору державний реєстратор приватний нотаріус Львівського МНО Серафин Л.В. прийняла рішення про державну реєстрацію за індексним номером 73800009.

Разом з тим, рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/4594/13 від 17.06.2015 стягнуто на користь ПАТ «ПроКредитБанк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як солідарного з ОСОБА_2 боржника, ПП «Люкс-Експрес» як солідарного з ОСОБА_2 боржника, заборгованість в розмірі 7 601 158,10 грн.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області у справі № 461/4594/13 від 29.12.2015 змінено рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2015 в частині задоволення позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» про стягнення загальної суми заборгованості в межах Рамкової угоди № 0410 від 25.05.2006 та пені до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПП «Люкс-експрес» і постановлено нове рішення, відповідно до якого: - стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як солідарного з ОСОБА_2 боржника, ПП «Люкс-Експрес» як солідарного з ОСОБА_2 боржника, на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість в загальній сумі 3 037 941,56 грн в межах Рамкової годи № 0410 від 25.05.2006; - стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як солідарного з ОСОБА_4 боржника, ПП «Люксекспрес» як солідарного з ОСОБА_2 боржника, на користь ПАТ «ПроКредитБанк»: пеню за договором траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006 та за договором №3.12925/0410-Д-1 від 22.06.2006 в розмірі 48 645,56 грн; за договором траншу №3.20955/0410 від 13.03.2008 стягнуто пеню в розмірі 169 166,19 грн. Загальний розмір пені, що підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» становить 217 711,5 грн. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановами старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ач Миколою Івановичем від 07.03.2017 та від 09.03.2017 відкрито виконавчі провадження №53534371, №53534435 та №53534316 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як солідарного з ОСОБА_2 боржника, ПП «Люкс-Експрес» як солідарного з ОСОБА_2 боржника на користь ПАТ «ПроКредитБанк заборгованості на загальну суму 3037941,56 грн. та про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПП «Люкс-Експрес» по 1 185,23 грн. з кожного окремо на користь ПАТ «ПроКредитБанк» судових витрат.

28.07.2022 АТ "ПроКредит Банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Факторингова компанія "ОМЕГА" (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами (укладеними AT "ПроКредит Банк" з ОСОБА_2 Рамковою угодою № 0410 від 25.05.2006, договорами про надання траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006, №3.12925/0410-ДТ-1 від 22.06.2006 та №3.20955/0410 від 13.03.2008) і за договором забезпечення.

В подальшому, право вимоги за вказаними зобов`язаннями перейшло від ТОВ "Факторингова компанія "ОМЕГА" до позивача на підставі договору відступлення прав вимоги від 26.09.2022.

13.10.2023 ухвалою Галицького районного суду м. Львова у справі №461/4594/13, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 06.07.2023, замінено стягувача у виконавчому провадженні № 72810451 з виконання рішення у справі №461/4594/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Люкс-експрес» про стягнення заборгованості, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс».

Отже, ТОВ «Профіт Файненс» є правонаступником усіх прав та обов`язків за рамковою угодою № 0410 від 25.05.2006, договору про надання траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006 та за договором №3.12925/0410-Д-1 від 22.06.2006; за договором траншу №3.20955/0410 від 13.03.2008.

13.06.2024 ухвалою Галицького районного суду м. Львова у справі №461/4594/13 видано дублікат виконавчого листа у справі №461/4594/13-ц за позовом ТОВ «Профіт Файненс» до Приватного підприємства «Люкс експрес» про стягнення заборгованості за договором кредиту, на підставі якої 12.07.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Табінським О.В. відкрито виконавче провадження №75523327 з примусового виконання виконавчого листа №461/4594/13 про стягнення з ПП «Люкс-експрес» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» боргу.

Таким чином, ПП «Люкс-експрес» відчужило нежитлове приміщення за оспорюваним договором купівлі-продажу через десять днів після винесення ухвали Галицького районного суду м. Львова про видачу дубліката виконавчого листа у справі №461/4594/13, розуміючи, що відчужити своє нерухоме майно при примусовому виконанні вищезгаданого виконавчого листа воно не зможе, оскільки на таке майно буде звернено стягнення в рахунок погашення боргу.

Заборгованість відповідача 1 перед позивачем виникла перед укладенням спірного договору купівлі-продажу, і боржник міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання вказаного судового рішення. Нежитлове приміщення відчужене продавцем за спірним договором купівлі-продажу на користь одного із співвласників юридичної особи продавця.

Враховуючи те, що заборгованість ПП «Люкс-Експрес» перед позивачем виникла перед укладенням спірного договору купівлі-продажу, відповідно боржник міг передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання рішення у справі №461/4594/13-ц, тому позивач вважає, що оспорюваний правочин є фраудаторний та з посиланням на практику Верховного Суду просить визнати такий недійсним.

Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення будівлі насосної літ. Д-1 за адресою АДРЕСА_1 , укладений 24.06.2024 між Приватним підприємством «Люкс-Експрес» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Серафин Л.В., серія та номер: 1297; застосувати наслідки недійсності правочину шляхом повернення права власності на нежитлове приміщення будівлю насосної літ. Д-1 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060) за Приватним підприємством «Люкс-Експрес», скасувавши рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Серафин Людмили Вікторівни, індексний номер: 73800009 від 24.06.2024.

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2025 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення будівлі насосної літ. Д-1 за адресою АДРЕСА_1 , укладений 24.06.2024 між Приватним підприємством «Люкс-Експрес» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Серафин Людмилою Вікторівною, серія та номер: 1297.

Застосовано наслідки недійсності правочину шляхом повернення права власності на нежитлове приміщення будівлю насосної літ. Д-1 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060) за Приватним підприємством «Люкс-Експрес», скасувавши рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Серафин Людмили Вікторівни, індексний номер: 73800009 від 24.06.2024.

Стягнуто з Приватного підприємства «Люкс-Експрес» та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» 4542 грн. судових витрат, по 2271 грн. з кожного.

Рішення оскаржив відповідач ПП «Люкс-Експрес» в особі представника Кушнір Т.В.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню виходячи з такого.

24.06.2024 між ПП «Люкс-Експрес» та ОСОБА_1 укладено оспорюваний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Серафин Л.В. за №1297.

При цьому, станом на 24 червня 2024 року щодо ПП «ЛЮКСЕкспрес» не було відкрито жодного виконавчого провадження, не зареєстровано будь яких обмежень щодо належного підприємству майна.

Звертає увагу, що рішенням Галицького районного суду м.Львова від 17.06.2015 року (з урахуванням постанови Апеляційного суду Львівської області від 29.12.2015) у справі №461/4594/13-ц стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як солідарго з ОСОБА_2 боржника, ПП "Люкс-Експрес" як солідарного з ОСОБА_2 боржника на користь ПАТ "ПроКредитБанк" заборгованості на загальну суму 3037941,56 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПП "Люкс-Експрес" по 1185,23 грн. з кожного окремо в користь ПАТ "ПроКредитБанк" судових витрат.

Вказаний борг в сумі 3037941,56 грн. виник з кредитних правовідносин на підставі Рамкової угоди №0410 від 25.05.2006 між ЗАТ "ПроКредит Банк", правонаступником якого є ПАТ "ПроКредит Банк", та ОСОБА_2 .

На забезпечення виконання зобов`язання між ЗАТ "ПроКредит Банк", ОСОБА_2 та ПП "Люкс-Експрес" укладено договір іпотеки № 0325-Д33 від 26.06.2006, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кривицьким С.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за №2624.

За вказаним договором іпотеки банку передано нежитлове приміщення приміщення складів НЗ в літ. К-1: від 4 по 10, площею 922,3 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.3. зазначеного договору іпотека за ним забезпечує повне виконання ОСОБА_2 зобов`язань, що виникають із Рамкової угоди № 0410 від 25.05.2006, договору про надання траншу № 3.12925 від 25.05.2006 та інших договорів про надання траншу, графіків повернення кредиту і сплати відсотків тощо.

04.10.2022 державний реєстратор Барбуляк Х.М. зареєструвала припинення права власності ПП «ЛЮКС-ЕКСПРЕС» та в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», власником майна зареєструвала ОСОБА_5 : підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65023528 від 04.10.2022; підстава для державної реєстрації - договір купівлі-продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені, у відповідності до статті 38 Закону України «Про іпотеку». Ринкова вартість об`єкта нерухомості за адесою АДРЕСА_1 станом на 2008 рік становить 4629000,00 грн. (без ПДВ).

Крім цього, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. перебуває виконавчий лист №461/4594/13-ц виданий 29.12.2016 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 боргу за рамковою угодою №0410 від 25.05.2006 року (виконавче провадження №72328564).

При примусовому виконанні вищенаведеного виконавчого листа ТОВ «Профіт Файненс» в рахунок часткового погашення боргу передано таке майно: Магазин "Б" загальною площею 165.5 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , а також Адмінбудинок "А-1" загальною площею 166.1кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , на загальну суму 525000,00 грн.

Майно за адресою АДРЕСА_2 є предметом іпотеки та забезпечує виконання зобов`язань Позичальника ( ОСОБА_2 ) за Рамковою угодою №0410 від 25.05.2006 року, на загальну суму 581000,00 грн.

Таким чином, станом на день звернення ТОВ «Профіт Файненс» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа борг за рішенням Галицького районного суду м.Львова у справі №461/4594/13-ц є повністю погашеним.

Апелянт вважає, що оспорюваний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення укладено сторонами у належній формі та сторони його фактичного виконали (проведена оплата та здійснено реєстрацію права власності за покупцем).

Перед укладенням договору ПП «ЛЮКС-ЕКСПРЕС» був власником будівлі насосної, мав право розпоряджатися нею на власний розсуд, спірне нерухоме майно не мало жодних обтяжень права власності, не перебувало ні під арештом, ні під заставою.

Просить врахувати, що відповідно до правової позиції викладеній у Постанові КГС ВС від 18.04.2024 року у справі № 907/935/21 щодо критеріїв (ознак) за якими правочин може бути кваліфікований як фраудаторний Верховний суд зазначено таке: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (хоча є і виключення з цього правила, головне довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Зважаючи на вищевикладене у своїй сукупності, позивач не довів обставин, необхідних для визнання оспорюваного договору недійсним з підстав фраудаторності, як і не довів порушення своїх прав та законних інтересів укладенням оспорюваного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення.

Позивачем не доведено належним чином що ПП «ЛЮКС-ЕКСПРЕС» діяв очевидно не добросовісно та зловживав правами, оскільки вчинив оспорюваний договір, які порушують майнові інтереси кредитора і направленні на недопущення звернення стягнення на майно боржника, а отже «вчинив право на зло».

Жодних підтверджених боргових зобов`язань ПП «ЛЮКС-ЕКСПРЕС» перед ТОВ «Профіт Файненс» на момент укладення оспорюваного договору не існувало, отже твердження щодо «недобросовісності відповідача» та «зловживанні правами» є голослівними та суперечать фактичним обставинам справи.

Просить суд скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29.01.2025 року у справі №463/7345/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Профіт Файненс» до ПП "Люкс-Експрес" та ОСОБА_1 про скасування рішення про державну реєстрацію речового права.

В судових засіданнях 05 серпня 2025 року та 26 серпня 2025 року представник відповідача ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам скарги.

В судовому засіданні 05 серпня 2025 року представник позивача Геш І.Ю. апеляційну скаргу заперечив, просив оскаржуване судове рішення залищити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПП «Люкс-Експрес», будучи боржником позивача за невиконаним судовим рішенням у справі №461/4594/13-ц, 24.06.2024 відчужив належне йому майно на користь свого засновника відповідача ОСОБА_1 , знаючи про постановлення 13.06.2024 Галицьким районним судом м.Львова ухвали про видачу ТОВ «Профіт Файненс» дубліката виконавчого листа у цій справі, діяв очевидно не добросовісно та зловживав своїми правами, а тому суд прийшов висновку, що такий договір вчинений на шкоду кредиторові (ТОВ «Профіт Файненс»), який цілком вміщується у конструкцію фраудаторності, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Оскільки судом визнано недійсним договір купівлі-продажу, на підставі якого рішенням державного реєстратора приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Серафин Людмили Вікторівни, індексний номер: 73800009 від 24.06.2024 зареєстровано перехід права власності на нерухоме майно від одного відповідач до іншого, суд прийшов висновку, що обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення є і позовні вимоги про застосування наслідків недійсності правочину шляхом повернення права власності на нежитлове приміщення будівлю насосної літ. Д-1 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060) за Приватним підприємством «Люкс-Експрес», скасувавши рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Серафин Людмили Вікторівни, індексний номер: 73800009 від 24.06.2024.

Перевіряючи оскаржуване рішення колегія суддів виходить з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів, однак за їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст. 20 ЦК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Разом із тим, відповідно до положень статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Таким чином, правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у цивільній справі 337/474/14-ц, провадження № 61-15813сво18).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Судом встановлено, що 24.06.2024 між ПП «Люкс-Експрес» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Серафин Л.В. за №1297, відповідно до п.1 якого продавець передає у власність, а покупець приймає і зобов`язується оплатити на викладених нижче умовах нежитлове приміщення, а саме: будівля насосна під літерою «Д-1», загальною площею 14,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.2 оспорюваного договору, це приміщення належить Продавцю на підставі Договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого Олефір О.Г., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу від «12» січня 2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 55, зареєстровано в Державному реєстрі правочинів 12.01.2008 року, номер правочину: 2630886. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_7 , державним реєстратором Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області від «12» вересня 2023 року, номер запису про право власності: 51746791. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060. Відповідно до п.3 оспорюваного договору, оціночна вартість приміщення становить 42 592,99 гривні 99 копійок, відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від «21» червня 2024 року, унікальний реєстраційний номер: 201- 207972913.

24.06.2024 на підставі оспорюваного договору державний реєстратор приватний нотаріус Львівського МНО Серафин Л.В. прийняла рішення про державну реєстрацію за індексним номером 73800009, на підставі якого право власності на закінчений будівництвом об`єкт, будівля, насосна літ. Д-1 за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 060) зареєстровано за ОСОБА_1 .

За висновком суду першої інстанції, відповідач Приватне підприємство «Люкс-Експрес», будучи боржником позивача за невиконаним судовим рішенням у справі №461/4594/13-ц, 24.06.2024 відчужив належне йому майно на користь свого засновника відповідача ОСОБА_1 , знаючи про постановлення 13.06.2024 Галицьким районним судом м.Львова ухвали про видачу ТОВ «Профіт Файненс» дубліката виконавчого листа у цій справі, діяв очевидно не добросовісно та зловживав своїми правами, а тому суд приходить до висновку, що такий договір вчинений на шкоду кредиторові (ТОВ «Профіт Файненс»), який цілком вміщується у конструкцію фраудаторності, у зв`язку з чим підлягає визнанню недійсним як такий, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом, тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Колегія суддів виходить з того, що правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вказаним правочином.

Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Згідно із пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами у даній справі наявні правові відносини, з приводу яких наявні судові рішення, які набрали законної сили.

Зокрема, рішенням Галицького районного суду м. Львова у справі № 461/4594/13 від 17.06.2015 стягнуто на користь ПАТ «ПроКредитБанк» з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як солідарного з ОСОБА_2 боржника, ПП «Люкс-Експрес» як солідарного з ОСОБА_2 боржника, заборгованість в розмірі 7 601 158,10 грн.

Натомість, рішенням Апеляційного суду Львівської області у справі № 461/4594/13 від 29.12.2015 змінено рішення Галицького районного суду м. Львова від 17.06.2015 в частині задоволення позовних вимог ПАТ «ПроКредит Банк» про стягнення загальної суми заборгованості в межах Рамкової угоди № 0410 від 25.05.2006 та пені до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПП «Люкс-експрес» і постановлено нове рішення, відповідно до якого: - стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як солідарного з ОСОБА_2 боржника, ПП «Люкс-Експрес» як солідарного з ОСОБА_2 боржника, на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість в загальній сумі 3 037 941,56 грн в межах Рамкової годи № 0410 від 25.05.2006; - стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 як солідарного з ОСОБА_4 боржника, ПП «Люксекспрес» як солідарного з ОСОБА_2 боржника, на користь ПАТ «ПроКредитБанк»: пеню за договором траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006 та за договором №3.12925/0410-Д-1 від 22.06.2006 в розмірі 48 645,56 грн; за договором траншу №3.20955/0410 від 13.03.2008 стягнуто пеню в розмірі 169 166,19 грн. Загальний розмір пені, що підлягає солідарному стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредит Банк» становить 217 711,5 грн. У іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постановами старшого державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області Ач Миколою Івановичем від 07.03.2017 та від 09.03.2017 відкрито виконавчі провадження №53534371, №53534435 та №53534316 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , як солідарного з ОСОБА_2 боржника, ПП «Люкс-Експрес» як солідарного з ОСОБА_2 боржника на користь ПАТ «ПроКредитБанк заборгованості на загальну суму 3037941,56 грн. та про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ПП «Люкс-Експрес» по 1 185,23 грн. з кожного окремо на користь ПАТ «ПроКредитБанк» судових витрат.

28.07.2022 АТ "ПроКредит Банк" (первісний кредитор) та ТОВ "Факторингова компанія "ОМЕГА" (новий кредитор) уклали договір про відступлення права вимоги б/н, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитними договорами (укладеними AT "ПроКредит Банк" з ОСОБА_2 Рамковою угодою № 0410 від 25.05.2006, договорами про надання траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006, №3.12925/0410-ДТ-1 від 22.06.2006 та №3.20955/0410 від 13.03.2008) і за договором забезпечення.

В подальшому, право вимоги за вказаними зобов`язаннями перейшло від ТОВ "Факторингова компанія "ОМЕГА" до позивача на підставі договору відступлення прав вимоги від 26.09.2022.

13.10.2023 ухвалою Галицького районного суду м. Львова у справі №461/4594/13, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 06.07.2023, замінено стягувача у виконавчому провадженні № 72810451 з виконання рішення у справі №461/4594/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Люкс-експрес» про стягнення заборгованості, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Омега» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс».

Отже, ТОВ «Профіт Файненс» є правонаступником усіх прав та обов`язків за рамковою угодою № 0410 від 25.05.2006, договору про надання траншу № 3.12925/0410 від 25.05.2006 та за договором №3.12925/0410-Д-1 від 22.06.2006; за договором траншу №3.20955/0410 від 13.03.2008.

13.06.2024 відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова у справі №461/4594/13 видано дублікат виконавчого листа у справі №461/4594/13-ц у справі за позовом ТОВ «Профіт Файненс» до Приватного підприємства «Люкс експрес» про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На підставі заяви позивача від 11.07.2024 приватним виконавцем Табінським О.В. 12.07.2024 відкрито виконавче провадження №75523327 з примусового виконання виконавчого листа №461/4594/13-ц, виданого 10.07.2024 Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з ПП «Люкс-експрес» в користь ТзОВ «Профіт Файненс» заборгованість в загальній сумі 3037941,56 грн.

Як в суді першої інстанції заперечуючи проти позовних вимог, так і серед доводів апеляційної скарги, відповідач ПП «Люкс-Експрес» посилається, зокрема на те, що станом на день звернення ТОВ «Профіт Файненс» із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, борг за рішенням Галицького районного суду м.Львова у справі №461/4594/13-ц є повністю погашеним.

З дослідженого в судовому засіданні договору іпотеки № 0325-Д33, укладеного 26 червня 2006 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ПП «Люкс-Експрес» встановлено, що іпотекодавець передав в іпотеку таке нерухоме майно: нежиле приміщення приміщення складів НЗ в літ. К-1: від 4 по 10, площею 922,3 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , яке належить йому на праві приватної власності, і на яке, відповідно до законодавства може бути звернуто стягнення. Оціночна вартість предмету іпотеки становить 883750 грн. 00 коп., з чим сторони погоджуються, експертна оцінка предмету іпотеки не проводиться та сторонами не вимагається.

Іпотека за цим договором забезпечує повне виконання позичальником ПП «Люкс Експрес» зобов`язань перед іпотекодержателем ЗАТ «ПроКредит Банк», що виникають із Рамкової угоди №0325 від 27 лютого 2006 року, Договору про надання траншу № 3.11656/0325 від 27 лютого 2006 року, № 3.12926/0325 від 26 червня 2006 року та інших договорів про надання траншу, за умовами якого позичальник зобов`язується перед іпотекодержателем повернути наданий йому кредит з максимальним лімітом заборгованості в розмірі 800000 дол. США, а також іпотека забезпечує повне виконання позичальником ОСОБА_2 зобов`язань перед іпотекодержателем ЗАТ «ПроКредит Банк», що виникають із Рамкової угоди № 0410 від 25 травня 2006 року, Договору про надання траншу № 3.12925/0410 від 25 травня 2006 року та інших договорів про надання траншу, укладеного між позичальником ОСОБА_2 та іпотекодержателем ЗАТ «ПроКредит Банк», за умовами якого ОСОБА_2 зобов`язується повернути наданий йому кредит з максимальним лімітом заборгованості в ромірі 250000 дол. США.

Відповідно до п. 5.1. договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов зобов`язання за кредитним договором та/або за цим договором іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке може здійснюватися як шляхом позасудового врегулювання, так і не підставі виконавчого напису нотаріуса.

В свою чергу, відповідно до п. 5.3. договору у разі набуття іпотеко держателем права на здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки на підставах, передбачених у п. 5.1. цього договору, іпотеко держатель може здійснити звернення стягнення шляхом позасудового врегулювання, а саме шляхом продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору копівлі-продажу у порядку, встановленому діючим на момент звернення законодавством, при цьому ціною реалізації предмету іпотеки є вартість, зазначена у п. 1.2. цього договору.

Якщо суми, отриманої від реалізації предмету іпотеки, недостатньо для повного задоволення вимог іпотекодержателя, останній має право отримати суму, якої не вистачає для повного погашення заборгованості, за рахунок звернення стягнення на інше майно іпотекодавця в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

З матеріалів справи встановлено, що 04.10.2022 державний реєстратор Барбуляк Х.М. зареєструвала припинення права власності ПП «ЛЮКС-ЕКСПРЕС» та в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», власником майна зареєструвала ОСОБА_5 : підстава внесення запису рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65023528 від 04.10.2022; підстава для державної реєстрації - договір купівлі-продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені, у відповідності до статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, відповідно до договору купівлі-продажу предмета іпотеки іпотеко держателем від свого імені, укладеного 04 жовтня 2024 року, товариство з обмеженою відповідальність «Профіт Файненс» продало ОСОБА_5 нежиле приміщення приміщення складів НЗ в літ. К-1: від 4 по 10, площею 922,3 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа яких 922,3 кв.м. Продаж нежилого приміщення вчинено за 1597040,00 грн.

Крім цього, при примусовому виконанні вищенаведеного виконавчого листа ТОВ «Профіт Файненс» в рахунок часткового погашення боргу передано наступне майно: - Магазин "Б" загальною площею 165.5 кв.м, за адресою АДРЕСА_2 ; - Адмінбудинок "А-1" загальною площею 166.1кв.м, за адресою АДРЕСА_2 , на загальну суму 525000,00 грн. та майно за адресою АДРЕСА_2 є предметом іпотеки та забезпечує виконання зобов`язань Позичальника ( ОСОБА_2 ) за Рамковою угодою №0410 від 25.05.2006 року, на загальну суму 581000,00 грн.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в рахунок погашення боргу 3037941,56 грн., який стягнуто на підставі рішення Апеляційного суду Львівської області у справі № 461/4594/13 від 29.12.2015, позивачем отримано лише 2703040 грн. (1597040 грн.+ 525000 грн.+581000 грн.), що свідчить про часткове погашення боргу та спростовує посилання відповідача на те, що права та законні інтереси позивача укладенням оспорюваного договору купівлі-продажу нежитлового приміщення не були порушені.

В юридичній науці та судовій практиці договори, дії, бездіяльність та рішення органів, що вчиняються з метою завдати шкоди кредитору і така мета досягнута, називають фраудаторними правочинами.

Правочин, вчинений боржником у період виникнення у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину як такого, що вчинений боржником на шкоду кредиторам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16 зазначено, що особа вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).

Так, Конституційний Суд України неодноразово підкреслював, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013).

Обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання (абзац шостий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини рішення від 15 травня 2018 року № 2-р (ІІ)/2019).

З практики Європейського суду з прав людини вбачається, що визначене ст. 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; водночас ухиленням від виконання цього обов`язку є перекладення державою відповідальності за фінансове забезпечення організації виконавчого провадження на особу, на користь якої ухвалене судове рішення; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава і її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (§ 43 рішення у справі «Shmalko v. Ukraine» від 20 липня 2004 року, § 84 рішення у справі «Fuklev v. Ukraine» від 07 червня 2005 року, § 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, §§ 46, 51, 54 рішення у справі «Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine» від 15 жовтня 2009 року).

Таким чином, визначений у законі порядок забезпечення державою виконання судового рішення має відповідати принципам верховенства права та справедливості, гарантувати конституційне право на судовий захист; невиконання державою позитивного обов`язку щодо забезпечення функціонування запроваджуваної нею системи виконання судових рішень призводить до обмеження конституційного права на судовий захист та нівелює його сутність.

Відповідно до положень частини четвертої статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» укладення протягом строку, зазначеного в частині третій цієї статті, правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна, є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Таким чином, наявні усі підстави для висновку про те, що сторони опорюваного договору купівлі-продажу від 24.06.2024, за яким ПП «Люкс-Експрес» передав у власність, а покупець ОСОБА_1 , який є пов`язаною із продавцем особою (засновник), прийняв і зобов`язався оплатити нежитлове приміщення, а саме: будівля насосна під літерою «Д-1», загальною площею 14,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , діяли недобросовісно та зловживали правами стосовно кредитора ТОВ «Профіт Файненс», оскільки укладенням оспорюваного договору порушено майнові інтереси позивача, як кредитора і направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника.

Усі доводи апеляційної скарги, які стосуються суті спірних правовідносин висновків суду, які є обґрунтованими та враховують відповідні норми матеріального права та актуальну судову апрактику, не спростовують та є неспроможними, оскільки про протилежне не свідчать, відтак вчинення оспорюваного правочину за наявності не погашеної в повному обсязі заборгованості в загальній сумі 3037941,56 грн., примусове стягнення якої проводиться на виконання виконавчого листа №461/4594/13-ц, виданого 10.07.2024 Галицьким районним судом м.Львова, дозволяє кваліфікувати правочин як такий, що вчинений на шкоду кредитору та свідчить про намір приховати майно.

Відтак, вирішуючи спір щодо недійсності оспорюваного у цій справі договору купівлі-продажу суд першої інстанції, встановивши усю повноту обставини спірних правовідносин, наявність боргових зобов`язань ПП «Люкс-Експрес» перед позивачем, що встановлено рішенням суду, дійшов правильного висновку, що позов є підставний та обґрунтовано задовольнив відповідні вимоги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Люкс-Експрес" залишити без задоволення.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 27 серпня 2025 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк