Житомирський апеляційний суд
Справа №276/114/25 Головуючий у 1-й інст. БОБЕР Д. О.
Категорія 68 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Талько О.Б.,

суддів Коломієць О.С., Григорусь Н.Й.

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №276/114/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальової Наталії Миколаївни, на ухвалу Хорошівського районного суду Житомирської області від 7 травня 2025 року, постановлену під головуванням судді Бобра Д.О.,-

в с т а н о в и в :

У січні 2025 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 14.03.2023 року виконавчим комітетом Новоборівської селищної ради Житомирського району Житомирської області за № 5, змінити відомості про батька, записавши в розділі «Батьки» «Батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України», у решті актовий запис залишити без змін.

Окрім того, просила суд стягнути з відповідача на свою користь щомісячно аліменти у частці від всіх видів доходів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.

Ухвалою Хорошівського районного суду Житомирської області від 7 травня 2025 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Ковальова Н.М., посилаючись на порушенням судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, зазначає, що при розгляді питання про зупинення провадження у даній справі щодо визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини мають бути враховані в першу чергу інтереси дитини та оцінені докази відповідача щодо підтвердження його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан і виконує бойові завдання у зоні бойових дій.

Як свідчать матеріали справи, до клопотання про зупинення провадження заявником надано лише довідку про його перебування на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 та довідку про перебування на посаді водія й здійснення заходів оборони на Покровському напрямку в попередні періоди. Жодна з наданих відповідачем довідок не містять інформації про переведення військової частини, в якій він служить, на воєнний стан і про залучення відповідача до виконання бойових завдань у зоні бойових дій.

Більш того, в матеріалах справи міститься довідка №157 ВЧ від 18. 04.2025 року про те, що відповідач перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 з 12.04.2025 року, що підтверджує місце несення військової служби відповідачем саме у Житомирській області, яка не відноситься до зони бойових дій та де активні бойові дії не ведуться.

Отже, жодного доказу на підтвердження перебування заявника у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, і виконання відповідачем бойових завдань у зоні бойових дій не надано.

Крім того, матеріали справи містять клопотання відповідача про відкладення справи, про зупинення справи, про долучення додаткових доказів, підписані та подані ним особисто, що підтверджує можливість здійснення ним процесуальних дій у справі.

Усі клопотання відправлялись відповідачем з смт Хорошів (підтверджується відмітками на конвертах, які знаходяться в матеріалах справи), хоча відповідачем кожен раз зазначалась різна адреса відправлення (ніби з зон бойових дій).

Відповідач також не був позбавлений можливості укласти з адвокатом договір на представництво його інтересів в суді, хоча, виходячи зі змісту поданих заяв, вони були складені спеціалістом у сфері права. Вказані дії відповідача свідчать про намагання ним будь-яким способом затягнути процес з метою уникнення виконання батьківських обов`язків по відношенню до їхньої спільної із позивачкою дитини.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до довідок військової частини НОМЕР_1 від 18.03.2025 року №4784/1312/639 та від 15.03.2025 року №4784/Д6/4744 солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 29 жовтня 2024 року та у період з 02.11.2024 року по 11.02.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій області, Гуляйпільська МТГр, в Донецькій області Покровська МТГр.

Крім того, суд взяв до уваги ту обставину, що згідно з довідками військової частини НОМЕР_3 від 18.04.2025 року №158 та від 18.04.2025 року №157 солдат ОСОБА_2 перебуває на військові службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 з 11 квітня 2025 року, яка приймає участь у виконанні бойових (спеціальних) завдань щодо відсічі збройної агресії російської федерації проти України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55 Конституції України).

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема приймають участь у виконанні бойових завдань.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах у постановах від 09 листопада 2022 року у справі №753/19628/17 та від 29 березня 2023 року у справі №756/3462/20 вказував, що, вирішуючи питання про зупинення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України провадження у справі через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі може призвести до затягування, тривалого розгляду справи та не відповідатиме інтересам сторін.

Встановлено, що відповідно до копії довідки № 4784/1312/639 від 18.03.2025 року, виданої ВЧ НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 29 жовтня 2024 року по теперішній час.

Копія довідки №4784/Д6/4744 від 15.03.2025 року солдат ОСОБА_2 , водій-кранівник відділення інженерних конструкцій інженерно-технічного взводу інженерно-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у період з 02.11.2024 року по 11.02.2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Запорізькій обл. Гуляйпільська МТГр, в Донецькій області Покровська МТГр.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що військова частина у складі ЗСУ, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф на території України, зокрема перебуваючи на території Запорізької, Херсонської, Донецької областей, тобто у зоні безпосередніх бойових дій.

Суду не надано беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, зокрема, відповідного наказу по особовому складу військової частини.

Зупиняючи провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, суд першої інстанції не вказав, у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період проходження відповідачем військової служби.

Варто наголосити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України ухвала суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальової Наталії Миколаївни, задовольнити.

Ухвалу Хорошівського районного суду Житомирської області від 7 травня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді