Справа № 128/2136/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Нога Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ФОП ОСОБА_1 адвоката Грабіка М.С. про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 у цивільній справі №128/2136/24 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору підряду, стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

Представник відповідача ФОП ОСОБА_1 адвокат Грабік М.С. 07.07.2025 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 у цивільній справі №128/2136/24 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору підряду, стягнення коштів.

Заява обґрунтована наступним.

12.03.2025 Вінницький районний суд Вінницької області заочним рішенням задовольнив позов ОСОБА_2 .. Як вбачається з матеріалів справи, судові повістки та копії рішення надсилалися на адресу відповідача, однак були повернуті до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відмітки «за закінченням терміну зберігання», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування учасника справи про час та місце розгляду справи, не свідчать про відмову сторони від одержання повістки чи про її ненадходження за адресою, повідомленою суду, про що неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах. ОСОБА_1 у період з 01.07.2022 по 02.02.2025 перебував у складі Збройних Сил України, а тому повноцінно брати участь у судових засіданнях не міг. Лише, 17.06.2025 відповідач отримав копію заочного рішення суду та ознайомився із матеріалами справи. Щодо заперечень проти вимог позивача, то зазначає наступне. 12.03.2024 між позивачем та відповідачем було укладено договір побутового підряду б/н про надання послуг виготовлення пиломатеріалу на загальну суму 137286,00 грн. Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець зобов`язується за кошти замовника виготовити та здати у строк встановлений цим договором будівельні пиломатеріали зазначені у п.п. 1.2 цього договору, а замовник зобов`язується прийняти будівельні матеріали і розрахуватися. Важливим моментом у даному випадку є те, що у п. 1.2 договору чітко зазначені розміри будівельних матеріалів. Однак позивач вже після закупівлі відповідачем необхідної сировини, в односторонньому порядку змінив умови договору, а саме розмір будівельних матеріалів. Вважає, що вказані обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного просив поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення суду; скасувати заочне рішення суду від 07.05.2025 та призначити справу до розгляду у загальному порядку.

Позивачем ОСОБА_2 подано заперечення на заяву про перегляд заочного рішення суду, у якому просив відмовити в задоволенні заяви представника відповідача з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 2 ст. 284 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У даній справі заочне рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 було складено та вручено представнику відповідача, адвокату Опольській Н.М., у встановленому законом порядку шляхом доставлення електронної копії до її офіційного електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 18 березня 2025 року о 16:28, про що свідчить відповідна довідка відповідальної особи суду, наявна у матеріалах справи.

Згідно з ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення вважається день отримання судом повідомлення про доставлення копії рішення на офіційну електронну адресу особи, що підтверджує факт вручення зазначеного рішення представнику відповідача 18 березня 2025 року.

Таким чином, строк для подання заяви про перегляд заочного рішення сплив 17.04.2025. Проте заява представника відповідача, адвоката Грабіка М.С., була подана до суду лише 07.07.2025, що свідчить про явне порушення встановленого тридцятиденного строку. У поданій заяві не наведено жодних поважних причин, які б могли слугувати підставою для поновлення пропущеного строку, як це передбачено статтею 286 ЦПК України. Додатково зазначається, що відповідно до постанови Верховного Суду від 28 січня 2025 року у справі № 756/1579/24, учасник справи, який бере участь у провадженні через представника, вважається належним чином повідомленим про судове рішення у разі доставлення відповідного документа представнику. У даному випадку представник відповідача мав доступ до матеріалів справи та був поінформований про ухвалене рішення, що виключає можливість визнання пропуску строку обґрунтованим. Отже, заява про перегляд заочного рішення підлягає відхиленню через недотримання процесуальних строків, що є підставою для відмови у відкритті провадження. Позивач категорично заперечує достовірність та допустимість електронних доказів, наданих представником відповідача, ФОП ОСОБА_1 , адвокатом Грабіком М.С., у заяві від 07.07.2025 про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 у цивільній справі №128/2136/24. Предметом заперечення є повідомлення у месенджері Viber від 16 квітня 2024 року з текстом: "Заказ 22,881 куб м. Отгружено 7,5852 куб м; в наличии 5,4646 куб м; нужно дорезать 9,7912 куб м", яке наводиться як доказ часткового виконання договору побутового підряду від 12 березня 2024 року. По-перше, позивач стверджує, що не брав участі у зазначеному листуванні та не отримував жодних повідомлень від відповідача через месенджер Viber, що унеможливлює встановлення автентичності та джерела цих даних. Відповідно до ч. 1 ст. 94 ЦПК України, доказами є відомості, отримані з джерел, передбачених законом, за умови їх належного подання. У даному випадку відсутність підтвердження, що повідомлення походить від уповноваженої особи відповідача, а також відсутність технічних даних (наприклад, скриншотів із метаданими), що ідентифікують відправника та отримувача, робить ці докази недопустимими для розгляду. По-друге, процедура здачі-приймання робіт, передбачена пунктом 4.1 договору, вимагає здійснення цього процесу "по факту виконання робіт у присутності замовника або довіреної особи" з оформленням відповідних документів, таких як акти приймання-передачі. Електронне повідомлення, надане відповідачем, не відповідає цій процедурі та не замінює офіційного документа, що підтверджує виконання робіт, як це передбачено частиною 2 статті 850 ЦКУ (здача-передача роботи за актом, підписаним обома сторонами). Таким чином, форма та зміст наданих доказів не відповідають умовам договору та законодавчим вимогам. По-третє, позивач наголошує, що відсутність його згоди на використання месенджера Viber як засобу комунікації, а також відсутність попереднього повідомлення про готовність робіт, як того вимагає пункт 4.1 договору, виключає можливість визнання цих даних як доказу виконання договору. Це підтверджується також частиною 1 статті 853 ЦКУ, яка зобов`язує замовника прийняти роботу лише після належного повідомлення про її готовність, що не мало місця у даному випадку. На підставі викладеного, позивач вважає, що електронні докази, надані відповідачем, не відповідають критеріям допустимості та належності, передбаченим статтею 94 ЦПК України, і не можуть бути прийняті судом як підстави для перегляду заочного рішення від 12 березня 2025 року, яке ґрунтується на встановлених фактах невиконання договору в обсязі 22,881 кубометрів пиломатеріалу, деталізованих у пункті 1.2 договору, у строк до 1 квітня 2024 року. Позивач стверджує, що відсутність актів приймання-передачі або інших документів, передбачених пунктом 4.1 договору побутового підряду від 12 березня 2024 року, укладеного між позивачем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі відповідач), унеможливлює встановлення факту отримання позивачем будь-яких будівельних пиломатеріалів, зазначених у пункті 1.2 договору. Зазначений пункт 4.1 договору чітко встановлює, що здача-приймання робіт здійснюється "по факту виконання робіт у присутності замовника або довіреної особи", що передбачає оформлення відповідних документів, таких як акти приймання-передачі, які б підтверджували виконання договору в обсязі 22,881 кубометрів пиломатеріалу. По-перше, відповідно до частини 2 статті 850 ЦКУ, здача-передача роботи за договором підряду здійснюється за актом, підписаним обома сторонами, якщо інше не встановлено договором. У даному випадку договір не передбачає альтернативних форм підтвердження, а тому відсутність актів свідчить про невиконання відповідачем обов`язку належного передання результату роботи. Позовна заява від 24 травня 2024 року та заочне рішення від 12 березня 2025 року підтверджують, що позивач не отримував жодних матеріалів, а відповідач не надав доказів їх передачі, що узгоджується з висновками суду про невиконання договору. По-друге, частина 1 статті 853 ЦКУ зобов`язує замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору, лише за умови її належного передання та повідомлення про готовність. Однак, як зазначено у вимозі позивача від 08 травня 2024 року, жодного повідомлення про готовність робіт чи їх фактичне передання не було отримано, а електронне повідомлення від 16 квітня 2024 року ("Заказ 22,881 куб м. Отгружено 7,5852 куб м; в наличии 5,4646 куб м; нужно дорезать 9,7912 куб м") не замінює офіційного акта та не відповідає процедурі, передбаченій пунктом 4.1 договору. Це унеможливлює виконання позивачем обов`язку щодо прийняття та підтверджує, що пиломатеріали не були передані. По-третє, відсутність документів, які б фіксували факт виконання робіт, позбавляє позивача можливості перевірити відповідність виконаних робіт умовам договору, зокрема обсягу (22,881 кубометрів) та якості, як це передбачено пунктом 4.3 договору. Зазначений пункт надає позивачу право не приймати роботи при наявності очевидних недоліків, однак без актів чи інших доказів виконання встановити факт недоліків неможливо, що перекладає відповідальність за це на відповідача. На підставі викладеного, позивач вважає, що відсутність актів приймання-передачі є прямим свідченням невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, що підтверджує законність заочного рішення від 12 березня 2025 року та спростовує твердження про часткове виконання договору, викладені в заяві від 07 липня 2025 року. Позивач стверджує, що невідповідність строку виконання робіт, визначеного договором побутового підряду від 12 березня 2024 року, укладеного між позивачем та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі відповідач), є підставою для визнання невиконаним зобов`язання відповідача у встановлений термін. Згідно з пунктом 3.2 договору, виконавець зобов`язаний виготовити та передати пиломатеріали, зазначені у пункті 1.2 (обсягом 22,881 кубометрів), протягом 14 робочих днів з моменту укладення договору, тобто до 1 квітня 2024 року, враховуючи робочі дні у березні та квітні 2024 року. По-перше, відповідно до частини 1 статті 846 ЦКУ, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду, і їх дотримання є обов`язковим для сторін. У даному випадку договір чітко визначає строк у 14 робочих днів, що є суттєвою умовою, порушення якої призводить до невиконання зобов`язань. Оскільки відповідач не передав пиломатеріали до 1 квітня 2024 року, як це підтверджено позовною заявою від 24 травня 2024 року та заочним рішенням від 12 березня 2025 року, має місце прострочення виконання, що є істотним порушенням договору. По-друге, єдиним документом, наданим відповідачем як доказ часткового виконання, є повідомлення у месенджері Viber від 16 квітня 2024 року, яке вказує на відвантаження 7,5852 кубометрів пиломатеріалу. Ця дата значно перевищує встановлений строк (1 квітня 2024 року), що підтверджує факт прострочення на понад два тижні. Відсутність актів приймання-передачі, передбачених пунктом 4.1 договору, яка вимагає здачі-приймання "по факту виконання робіт у присутності замовника або довіреної особи", додатково підкреслює, що роботи не були виконані вчасно та належним чином. По-третє, частина 2 статті 846 ЦКУ передбачає, що за відсутності строків у договорі підрядник зобов`язаний виконати роботу в розумні строки, визначені суттю зобов`язання, характером та обсягом роботи. Однак, оскільки договір встановлює конкретний строк (14 робочих днів), відступ від нього без згоди позивача є порушенням, що позбавляє позивача можливості розраховувати на своєчасне отримання пиломатеріалів. Це узгоджується з частиною 2 статті 651 ЦКУ, яка визначає істотним таке порушення, що значною мірою позбавляє сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. На підставі викладеного, позивач вважає, що невідповідність строку виконання, встановленого пунктом 3.2 договору, є незаперечним доказом невиконання відповідачем своїх зобов`язань у строк до 1 квітня 2024 року, що підтверджує законність заочного рішення від 12 березня 2025 року та спростовує твердження про часткове виконання, викладені в заяві від 07 липня 2025 року. Позивач категорично відхиляє твердження представника відповідача щодо можливого внесення змін до умов договору підряду від 12 березня 2024 року, укладеного між позивачем, ОСОБА_2 , та відповідачем, ФОП ОСОБА_1 .. Зазначене твердження є необґрунтованим, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують факт зміни умов договору, зокрема у вигляді додаткових угод, листування сторін або інших документів, які б свідчили про домовленість щодо відтермінування строків виконання чи зміни обсягу робіт. Відповідно до пункту 6.1 договору, даний договір є дійсним з моменту його підписання до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що чітко встановлює його незмінність без письмового погодження сторін. Жодних доказів укладення додаткових угод чи внесення змін, передбачених частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України, представником відповідача не надано. Позовна заява від 24 травня 2024 року, на підставі якої було винесено заочне рішення від 12 березня 2025 року, також не містить згадок про будь-які зміни умов договору, а навпаки, наголошує на невиконанні відповідачем зобов`язань у встановлені пунктом 3.2 договору 14 робочих днів, тобто до 1 квітня 2024 року, та ігноруванні вимоги позивача від 08 травня 2024 року щодо виконання або розірвання договору. Крім того, відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені та погоджені сторонами, а також обов`язкові умови, встановлені законом. У даному випадку умови договору, зокрема щодо обсягу робіт (22,881 кубометрів пиломатеріалу, деталізованих у пункті 1.2), строку виконання (пункт 3.2) та порядку приймання-передачі (пункт 4.1), залишалися незмінними протягом усього періоду дії договору. Будь-які наміри щодо зміни умов мали бути оформлені у письмовій формі та підписані обома сторонами, що не мало місця, як це підтверджується відсутністю відповідних документів у справі. Таким чином, твердження про зміну умов договору є безпідставним і не може слугувати аргументом для перегляду заочного рішення, яке ґрунтується на фактичному невиконанні відповідачем узгоджених зобов`язань. Оскільки план заперечення включає п`ять основних розділів (вступ, порушення строку, недостовірність доказів, незмінність умов договору та висновок із прохальною частиною), а попередні частини (14) вже підготовлені, нижче наведено текст п`ятої частини Висновок щодо відсутності підстав для перегляду рішення та Прохальна частина. Текст складено з урахуванням аналізу матеріалів справи, норм Цивільного процесуального кодексу України та попереднього контексту, у формальному та професійному стилі. Поточна дата та час (02:19 PM EEST, 31 липня 2025 року) враховані для актуальності документа. На підставі викладених аргументів позивач стверджує, що заява представника відповідача про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12 березня 2025 року у цивільній справі № 128/2136/24 не має законних підстав для задоволення. По-перше, заява подана з пропуском установленого частиною 2 статті 284 Цивільного процесуального кодексу України тридцятиденного строку, який сплив 17 квітня 2025 року, з дня вручення рішення представнику відповідача 18 березня 2025 року, а поважні причини для поновлення строку не наведено. По-друге, надані відповідачем електронні докази у вигляді повідомлень у месенджері Viber не підтверджують факту виконання договору підряду від 12 березня 2024 року, а навпаки, свідчать про його невиконання в обсязі та строки, визначені пунктами 1.2 та 3.2 договору, що узгоджується з висновками заочного рішення. По-третє, твердження про зміну умов договору є необґрунтованими через відсутність відповідних доказів, як це вимагається частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Заочне рішення від 12 березня 2025 року, яке набрало законної сили 14 квітня 2025 року, ґрунтується на встановлених судом фактах невиконання відповідачем зобов`язань за договором, що підтверджено позовною заявою від 24 травня 2024 року та матеріалами справи. Надані відповідачем доводи не спростовують суті рішення, а тому не створюють підстав для його перегляду. З огляду на викладене, позивач вважає, що клопотання про перегляд заочного рішення підлягає відхиленню як таке, що не відповідає вимогам статей 284 та 286 Цивільного процесуального кодексу України.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Грабік М.С. та позивач ОСОБА_2 подали заяви про розгляд заяви про перегляд заочного рішення суду у їх відсутність, представник відповідача просив заяву задовольнити та скасувати заочне рішення суду, а позивач просив залишити заяву про перегляд заочного рішення суду без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Заочним рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 у цивільній справі №128/2136/24 позовні вимоги ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_1 про розірвання договору підряду, стягнення коштів - задоволено. Розірвано договір підряду б/н від 12 березня 2024 укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 . Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачені кошти на виконання договору підряду б/н від 12.03.2024 в сумі 137286, 00 грн.. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , пеню в сумі 24092, 64 грн.. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1613,78 грн.

Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених частиною першою статті 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (статті 284-288 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Проте, не у всіх випадках, коли до суду надійшли документи після спливу процесуального строку, ці документи слід залишати без розгляду. Так, якщо відповідач подав заяву про перегляд заочного рішення поза межами встановлених частинами другою та третьою статті 284 ЦПК України строків, то це згідно з положеннями Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України не звільняє суд від обов`язку застосувати порядок, визначений у статті 287 ЦПК України, та постановити через пропуск строку на подання заяви про перегляд заочного рішення ухвалу про залишення цієї заяви без задоволення, якщо немає підстав для задоволення заяви про поновлення відповідного строку.

З урахуванням наведеного, а також висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 року у справі 214/5505/16, питання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду підлягає вирішенню під час розгляду цієї заяви по суті.

Вирішуючи питання поновлення строку на звернення до суду з одночасним вирішенням питання про перегляд заочного рішення, суд виходить з наступного обґрунтування.

Відповідач ФОП ОСОБА_1 у даній справі був представлений адвокатом Опольською Н.М. (а.с. 50), яка в силу вимог чт. 14 ЦПК України має електронний кабінет - у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу.

Представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Опольською Н.М. 14.10.2024 було подано клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 49), а 23.10.2024 через систему «Електронний суд» подано клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку із тим, що відповідач був призваний до ЗС України під час мобілізації (а.с. 54).

Отже, представник відповідача, як користувач системи «Електронний суд» була завчасно та у належний спосіб поінформована про день та час розгляду справи, однак у жоде судове засідання не з`явилася.

Враховуючи приписи ст. 280 ЦПК України судом 12.03.2025 було ухвалено заочне рішення, яке відповідно до довідок про доставку електронного документу 19.03.2025 о 3:35:07 було доставлено до електронного кабінету позивачу ОСОБА_2 , його представнику адвокату Павленку Ю.Є. та представнику відповідача адвокату Опольській Н.М.

Відповідно до ч. 3 ст. 284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Таким чином, враховуючи положення ч. 3 ст. 284 ЦПК України, строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення сплинув 08.04.2025.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про перегляд заочного рішення до суду подана представником відповідача 07.07.2025, тобто після закінчення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Суд не може взяти до уваги як підставу для перегляду заочного рішення суду, те що відповідач перебував на військовій службі, адже, відповідно до копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2025, що додана його представником до заяви про перегляд заочного рішення суду, відповідача ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.01.2025. З цього часу відповідач, будучи обізнаним про перебування на розгляді Вінницького районного суду даної справи, не цікавився рухом справи та долею пред`явленого до нього позову, до того ж, будучи представленим у даній справі представником професійним адвокатом.

Окрім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 28.01.2025 (справа №756/1579/24) учасник справи, який бере участь у провадженні через представника, вважається належним чином повідомленим про судове рішення у разі доставлення відповідного документа представнику.

Отже, враховуючи те, що представник відповідача отримала копію заочного рішення суду в електронному кабінету 19.03.2025, проте відповідач та його представник тривалий час зволікали із подачею заяви про його перегляд, а його інший представник адвокат Грабік М.С. повторно отримав копію рішення лише 17.06.2025 та із цією датою, згідно ч. 3 ст. 284 ЦПК України, пов`язує початок строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду, суд вбачає в таких діях сторони відповідача зловживання правом та намаганням ввести суд в оману щодо моменту виникнення права у сторони відповідача на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду.

Таким чином, представник відповідача звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду з пропуском встановленого двадцятиденного строку, передбаченого ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

З наданих до суду матеріалів та обґрунтувань клопотання про поновлення процесуального строку не убачається будь-яких інших поважних причин, які б стали підставою для поновлення пропущеного відповідачкою строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду слід відмовити.

Так, процесуальний закон не передбачає, що суд, розглянувши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення (зокрема на предмет того, чи є підстави у зв`язку з пропуском строку на її подання розглядати цю заяву по суті), може вчинити інші дії, ніж передбачені у частині третій статті 287 ЦПК України. Тому у випадку, якщо суд вважатиме неможливим поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, він має залишити її з цієї підстави без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).

З огляду на наведені приписи у випадку, якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та з цієї причини залишив без задоволення останню, особа може оскаржити в апеляційному порядку заочне рішення, обґрунтувавши, зокрема, поважність причин для пропуску такого строку. Передбачене у реченні другому частини четвертої статті 287 ЦПК України спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення застосовне лише до тих рішень, які суд ухвалив за правилами, що діють з 15 грудня 2017 року.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21).

Зважаючи на викладене, оцінюючі зібрані по справі докази, з урахуванням висновку Верховного Суду, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення представнику відповідачки строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення, що є підставою для залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 285, 287, 288 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання представника відповідача ФОП ОСОБА_1 адвоката Грабіка М.С. про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення - відмовити.

Заяву представника відповідача ФОП ОСОБА_1 адвоката Грабіка М.С. про перегляд заочного рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 12.03.2025 у цивільній справі №128/2136/24 за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору підряду, стягнення коштів - залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.П. Шевчук