Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/913/25
Провадження № 2/935/288/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12 серпня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем - Криворучко Я.В., розглянувши спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №38219-04/2024 від 29.04.2024 у розмірі 24000,00 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що 29.04.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №38219-04/2024 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору суму кредиту становить 5 000 грн, строк на 120 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,5 % в день (стандартна процентна ставка). Вказує, що ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 5000 грн.

Однак відповідач не виконувала взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

29.08.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу №01.02-26/24 відповідно до якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитним договором.

Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №01.02-26/24 від 29.08.2024 заборгованість до ОСОБА_1 за кредитним договором складає 24 000,00 грн., яка складається з 5 000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9000,00 грн. заборгованості за відсотками, 10 000 грн неустойка. Оскільки відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 01.05.2025 відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач ОСОБА_1 про порядок розгляду справи повідомлена належним чином. Ухвала про відкриття провадження у справі, яку надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача повернулася до суду з відміткою працівника пошти у рекомендованому повідомленні № 815 «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України свідчить про вручення поштового відправлення.

У відзиві напозовну заяву відповідач вказала, що у матеріалах справи відстуній розрахунок заборгованості, який довзолив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також зробити висновок, що заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Позивачем не додано до матеріалів справи виписки по рахунку, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача заборгованості за кредитним договором. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором складений самим позивачем і не містить жодного підтвердження реальності господарської операції. По ньому не можна вирахувати коли заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, який був порядок нарахування відсотків, в якому розмірі вони були нараховані тощо. Разом з тим, доданий розрахунок є документом, що складений позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості. Крім того, первісний кредитор мав би надати ТОВ «Свеа Фінанс» належні та достовірні докази переказу коштів на рахунок саме ОСОБА_1 . Тому доводи про відсутність доказів перерахунку кредитних коштів є слушними. Також,стягнення неустойки у розмірі 1 000 грн є незаконними в силу дії ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих атків України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Тобто з 24.02.2022 штрафні санкції , предбачні ст.625 ЦК України не нараховуються. Просить у задоволенні позовних вимог ТОВ «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 29 квітня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №38219-04/2024, в електронній формі шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором №W3141.

Відповідно до п.1.2 договору слідує, що на умовах, встановлених договором, товариство надає фінансовий кредит у гривні у розмірі 5 000 грн., а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту 120 днів. Відповідно до п.1. 4.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту.

Відповідно до п.1.6 договору кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 . Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.

На підтвердження перерахування коштів позивачем надано довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» з якої вбачається про перерахування 29.04.2024 року 5 000 грн., на карту № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua - 382648472 (а.с. 30)

Відповідно до розрахунку заборгованості «ТОВ «Свеа фінанс» слідує, що заборгованість відповідача за кредитним договором становить 24000,00 грн., 5000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9000,00 грн. заборгованості за відсотками, 10 000 грн заборгованість за неустойкою по кредиту.

24.07.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-26/24, відповідно до умов якого, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором.

Відповідно до п. 3.1.1. договору факторингу, права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-26/24 від 29.08.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 24 000 грн., яка складається: 5 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 9 000 грн.- заборгованості за відсотками, 10 000 грн заборгованість за неустойкою.

Згідно частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно ст. ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

За положеннями ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що 29.04.2024 року між первісним кредитором ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем укладено кредитний договір у формі електронного документу з використанням одноразового електронного підпису. На підставі укладеного договору відповідачем ОСОБА_1 отриманий кредит шляхом перерахування коштів вказаний банківський рахунок у розмірі 5 000 грн. Так на підтвердження здійснення переказу коштів відповідачу у розмірі 5 000 грн., позивач надав довідку ТОВ «Універсальні платіжні рішення» з якої вбачається про перерахування 29.04.2024 року 5 000 грн., на карту № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі iPay.ua 382648472, яка вказана у договорі кредиту.

Щодо стягнення відсотків за користування кредитом.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Встановлено, що 29 квітня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №38219-04/2024, в електронній формі шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором №W3141.

Згідно умов кредитного договору №38219-04/2024 товариство надає фінансовий кредит у гривні у розмірі 5 000 грн., а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту 120 днів. Відповідно до п.1. 4.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,5 % в день та застосовується у межах строку кредиту.

Відповідно до копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №38219-04/2024, яка долучена до позовної заяви, заборгованість 24 000 грн., яка складається: 5 000 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 9 000 грн.- заборгованості за відсотками, 10 000 грн заборгованість за неустойкою.

Відтак, розмір заборгованості за процентами складає 9 000 грн., із розрахунку 5 000 грн (тіло кредиту) х 1,5% х 120 днів.

Таким чином, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до умов укладеного договору.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивачем не надано розрахунок заборгованості як первинного документу, або виписки з банківського рахунку, які б відповідали вимогам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» тобто не надано належних доказів правильності нарахування відсотків зокрема. Однак, відповідач не надала доказів погашення тіла кредиту та сплату за відсотків за користування кредитом. Не надано будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо безпідставності вимог позивача та не отримання грошових коштів в якості кредитних на банківську карту.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору №38219-04/2024 в частині нарахування відсотків. Зазначений договір недійсним не визнано.

Щодо стягненню неустойки то суд зазначає, що відповідно до пункту 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, який доповнений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця)неустойки(штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Схожі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22.

Таким чином, ТОВ «Стар Файненс Груп», як первісний кредитор, свої зобов`язання за кредитним договором № 38219-04/2024 виконав відповідно до визначених умов договору. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, тому суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 14 000 грн, з яких: 5000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9 000 грн. заборгованість за процентами, частині стягнення неустойки в сумі 10 000 грн відмовити.

Також відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1413,06 грн.

Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 509, 526, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, і керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-268,274, 279, 352,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» ЄРДПОУ: 37616221 заборгованість за кредитним договором №38219-04/2024 від 29.04.2024 у розмірі 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 1413,06 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» ЄРДПОУ: 37616221, місцезнаходження: бульвар Вацлава Гавела, 6, м.Київ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО