ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4840/25 Справа № 199/4894/24 Суддя у 1-й інстанції - ПОДОРЕЦЬ О. Б. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
У Х В А Л А
12 серпня 2025 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Свистунової О.В.,
суддів: Єлізаренко І.А., Макарова М.О.,
за участю секретаря Коляди Я.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро
заяву представника ОСОБА_1 адвоката Стасовської Євгенії Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення
у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2
на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року та на додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2025 року
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом припинення права користування житлом та виселення,
В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом припинення права користування житлом та виселення.
Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 35,7 кв.м., житловою площею 18,4 кв.м. Дана квартира належить їй на підставі договору дарування від 29 грудня 1993 року, укладеного між нею та ТОВ «СОЛМ ЛТД», посвідченого старшим державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Устиновою Т.Г. та зареєстрованого в реєстрі за № 3-7727.
Позивачка зазначала, що ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, та ОСОБА_3 , який є її племінником, тривалий час чинять їй перешкоди у вільному та безперешкодному користуванню її власністю. ОСОБА_2 без її згоди мешкає у вказаній квартирі та самовільно вселила в спірну квартиру ОСОБА_3 .
На теперішній час у розумінні статті 3 СК України відповідачі не є членами сім`ї позивачки, не дивлячись на кровне споріднення, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету.
Також відповідачі тривалий час ігнорують прохання позивачки віддати ключі та звільнити належну їй спірну квартиру.
Крім того, відповідачі, які мешкають в даній квартирі не сплачують комунальні послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за: послуги з постачання теплової енергії в розмірі 3 759,99 грн.; плату за абонентське обслуговування в розмірі 73,14 грн.; послуги з централізованого водопостачання в розмірі 1 117,14 грн.; плату за абонентське обслуговування водовідведення в розмірі 165,46 грн.; електроенергію в розмірі 4 780,64 грн.
У зв`язку з тим, що позивачка не може реалізувати своє право на житло, яке передбачено Конституцією України та Житловим кодексом України, вона 16 травня 2024 року звернулася до Дніпровського районного управління поліції ВП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області стосовно виселення її племінника ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачці.
05 червня 2024 року нею отримано відповідь про те, що працівники поліції здійснили вихід за вищевказаною адресою: АДРЕСА_2 , але ОСОБА_4 , 1992 року народження, відмовився від будь-яких пояснень та з ним проведено профілактичну бесіду із роз`ясненням чинного законодавства. Також, повідомлено про те, що зазначені у звернені питання регулюються цивільним кодексом та вирішуються в приватному порядку в суді.
Ураховуючи викладене, позивачка просила суд усунути для неї перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом припинення права користування даною квартирою ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , та виселити їх з даної квартири, а також стягнути з відповідачів судові витрати.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні власністю квартирою АДРЕСА_1 , шляхом припинення права користування даною квартирою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Виселено ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат, що складаються із судового збору.

Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2025 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу по 17 663,36 грн. з кожного.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом припинення права користування житлом та додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 лютого 2025 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом припинення права користування житлом відмовлено.

В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 1 816,80 грн.

31 липня 2025 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Стасовської Є.А. про ухвалення додаткового рішення, яка обґрунтовувалась тим, що судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 084,00 грн. та витрат на оплату поштового відправлення в розмірі 55,00 грн., які представник позивачки просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 .

Вислухавши думку учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що заява про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 3 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

Встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 липня 2025 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року скасовано в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом припинення права користування житлом та відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року залишено без змін.

Ухвалюючи рішення суд апеляційної інстанції дійшов висновку, зокрема, що доводів про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог, заявлених до відповідача ОСОБА_3 , апеляційна скарга не містить. Апелянт ОСОБА_2 лише у прохальній частині апеляційної скарги просить скасувати рішення суду першої інстанції у тому числі і у частині позовних вимог щодо відповідача ОСОБА_3 , однак, матеріали справи не містять доказів, що відповідач ОСОБА_3 надав право ОСОБА_2 бути його представником в суді першої чи апеляційної інстанції, а тому підстави для перегляду оскаржуваного судового рішення в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_3 відсутні.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 особисто рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року в апеляційному порядку не оскаржував.

Разом з тим, звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник ОСОБА_1 адвокат Стасовська Є.А. просила стягнути судові витрати з відповідача ОСОБА_3 .

Враховуючи, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2025 року переглядалося судом апеляційної інстанції лише в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом припинення права користування житлом, а в іншій частині рішення суду не оскаржувалося іншим відповідачем ОСОБА_3 та не переглядалося, тому заява представника ОСОБА_1 адвоката Стасовської Є.А. про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Стасовської Євгенії Анатоліївни про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини ухвали проголошена 12 серпня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 14 серпня 2025 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.А. Єлізаренко

М.О. Макаров