Справа № 308/6925/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Крегул М.М.,

за участю секретаря судового засідання Мішко М.М.,

прокурора Малик Ю.Л.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом в.о. заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави, в особі органів, уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах Міністерства оборони України, квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево, до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває вищевказана цивільна справа.

Від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Талапи Я.В. до суду надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки така подана в.о. заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону в інтересах держави, в особі органів, уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах, а саме Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево без наявності підстав для представництва їх інтересів у суді, так як, з посиланням на норми ЦПК України та Закону України «Про прокуратуру», вважає, що таке представництво може здійснюватися прокурором Офісу Генерального прокурора України або обласної прокуратури за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника.

На переконання представника відповідача, враховуючи, що матеріали справи містять письмові пояснення Міністерства оборони України, а відтак останнє може здійснювати самостійно своє представництво у суді у разі порушення його інтересів третіми особами.

Наведене свідчить, що позов прокурора спеціалізованої прокуратури у сфері оборони поданий передчасно, без належних підстав, як особою яка не має повноважень на ведення справи, що є підставною для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 2 ст. 257 ЦПК України.

Крім того, як на окрему підставу за залишення позовної заяви без розгляду, представник відповідача вказує на те, що за твердженнями позивача спірна земельна ділянка перебувала у Міністерства оборони України у постійному користуванні, в той час як земля перебувала у державній власності, а її розпорядником у різні періоди були Ужгородська районна адміністрація, Оноківська сільська рада, Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області.

Натомість позивач стверджує, що у даних юридичних осіб відсутні повноваження на розпорядження спірною земельною ділянкою.

При цьому, вказаних юридичних осіб не було залучено до справи як співвідповідачів, що у свою чергу є підставою для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Також зазначає, що в доведення позиції про право власності на земельну ділянку позивач вказує на Державний акт на право користування В№029097, площею 7,72га, що не може вважатися власністю в повному розумінні цього поняття, а відтак прокурор спеціалізованої прокуратури у сфері оборони не може вважатись належним позивачем із заявленою індикаційною вимогою.

Крім того, витребування в судовому порядку прокурором у ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0891га, не поверне у користування Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево та Міністерства оборони України, земельної ділянки площею 7,72га, що вказує на невірно обраний спосіб захисту порушеного права позивачем та невірно визначене коло сторін у справі.

Окрім цього, представник відповідача вказує, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області станом на час звернення прокурора з позовом до ОСОБА_1 є справи № 308/1366/22, 308/2758/22, 308/1320/22, 308/11290/23 між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 11 ст. 257 ЦПК України.

Від прокурора Малик Ю. до суду надійшли письмові заперечення на заяву про залишення позову без розгляду, доводи яких зводяться до того, що твердження представника позивача щодо відсутності повноважень у спеціалізованої прокуратури у сфері оборони звертатися до суду в інтересах Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево є безпідставними. Позивач вправі самостійно визначати коло учасників справи, а незалучення до справи у якості співвідповідачів інших осіб, не є підставою для залишення позовної заяви без розгляду. Решта доводів заяви представника відповідача є необґрунтованими та не доведеними. Просить відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

У підготовче судове засідання 02.09.2025 року представник відповідача адвокат Талапа Я.В. не з`явився , однак, подав письмову заяву про проведення підготовчого судового засідання у відсутності відповідача та його представника Однак, у попередньому судовому засдіанні 19.05.2025 року Талапа Я.В. підтримав подану ним заяву про залишення позову без розгляду, просив таку задовольнити з підстав та мотивів наведених у ній.

Прокурор Малик Ю. у підготовчому судовому зсіданні просила відмовити у задоволенні такої заяви, з підстав та мотивів наведених у письмових запереченнях.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання з приводу поданої заяви про залишення позовної заяви без розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Щодо доводів представника відповідача про відсутність повноважень у прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону звертатися до суду в інтересах Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу м. Мукачево.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України встановлено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до абзаців 1 і 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду.

Такого висновку дійшла Велика Палати Верховного Суду у своїй постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (п. 38, 39).

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.

Розумність вказаного строку визначає суд з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи через можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також з урахуванням таких чинників як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 (п. 40).

Таким чином, прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо, чи такої відповіді взагалі нема, то це є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року справа № 912/2385/18 (п. 43).

У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Захист від порушень права власності Українського народу належить до сфери державного інтересу й повинен забезпечуватись усіма передбаченими Конституцією України правовими механізмами, у тому числі через представництво інтересів держави в суді органами прокуратури.

Конституційним Судом України у рішенні від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 вказано, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

У свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Західного регіону (до 17.03.2023 - Закарпатською спеціалізованою прокуратурою у військовій та оборонній сфері Західного регіону) з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах поінформовано листами від 20.10.2021 №1934ВИХ-21 та №1935ВИХ-21 Міністерство оборони України та Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачево про виявлені порушення вимог законодавства щодо незаконності розпорядження та користування землями оборони, розташованими у межах військового містечка № НОМЕР_1 .

Однак незважаючи на це, ні Квартирно-експлуатаційний відділ м. Мукачево, ні Міністерство оборони України до суду з позовом про повернення державі земельної ділянки, яка входить до складу земель оборони, не звернулись, що свідчить про нездійснення ними захисту інтересів держави.

Звернувшись до суду прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону виконав вимоги процесуального закону, визначив, у чому, на його думку, полягає порушення інтересів держави, обґрунтував необхідність їхнього захисту, а також зазначив органи, які, хоч і уповноважені державою здійснювати такий захист, але у спірних правовідносинах відповідні заходи не вжили.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду з наведених підстав (п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Щодо доводів представника відповідача про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду через незалучення позивачем до справи співвідповідачів Ужгородську районну адміністрацію, Оноківську сільську раду, Головне управління Держгеокадастру в Закарпатській області та обрання невірного способу захисту.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач вправі самостійно визначати коло учасників справи та спосіб захисту порушеного права.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника.

Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Велика Палата неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа та характеру його порушення, невизнання або оспорення.

Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. напр. постанови ВП ВС від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц, від 06.04.2021 у справі № 925/642/19).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах.

Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (див. постанови ВП ВС від 29.09.2020 у справі № 378/596/16-ц, від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20).

Наведене не є підставою для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Крім цього, наведені представником відповідача доводи для залишення позовної заяви без розгляду є підставою для дослідження та оцінки доказів, тоді як суд у підготовчому засіданні не може досліджувати докази та надавати їм оцінку, відтак позбавлений можливості дійти аналогічного з відповідачем висновку.

Також суд звертає увагу представника відповідача на наступне.

Відповідно до ч. 11 ст. 187 ЦПК України, суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Таким чином, підставою для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є попереднє залишення такої без руху на підставі ч. 11 ст. 187 цього Кодексу та не усунення позивачем встановлених недоліків позовної заяви у визначений строк.

Щодо доводів представника відповідача про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 11 ч. 1 ст. 257 ЦПК України - суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позивачем подано до цього самого суду інший позов (позови) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав і щодо такого позову (позовів) на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, що розглядається, не постановлена ухвала про відкриття або відмову у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Представник відповідача стверджує, що у провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуваю цивільні справи до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з однакових підстав, а саме справи: №308/1366/22, 308/2758/22, 308/1320/22 та 308/11290/23.

Перевіривши вказані доводи представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи №308/6925/23, а також відомості з автоматизованої системи документообігу суду «Д-3» судом встановлено, що предмет спору у наведених представником відповідача цивільних справах стосується інших земельних ділянок з іншими кадастровими номерами.

Крім того, позовну заяву у цивільній справі № 308/11290/23 ухвалою судді від 11.07.2023 року на підставі ч. 3 ст.185 ЦПК України визнано неподаною і повернуто позивачеві.

Таким чином у судовому засіданні не було встановлено підстав для задоволення заяви представника відповідача та залишення позовної заяви без розгляду, а відтак у задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст. 84, 257, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви адвоката Талапи Ярослава Васильовича про залишення позовної заяви без розгулу від 16.11.2023 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду М.М. Крегул