Провадження №2-о/447/102/25
Справа №447/352/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

14.08.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Павліва В.Р., за участю секретаря судового засідання Шепітяка В.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві Львівської області у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Процесуальні дії у справі.

04.02.2025 ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського районного суду Львівської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Рудники Миколаївського району Львівської області в сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказує, що 19.05.1995 року одружилась із ОСОБА_4 ,після чого їй було присвоєно прізвище ОСОБА_5 . З моменту народження і по теперішній час проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , в даному житловому будинку, крім неї в свій час (до моменту їхньої смерті) проживали та були зареєстровані батьки, чоловік та син, а ще фактично без реєстрації проживала до дня смерті і бабуся по материній лінії ОСОБА_6 , котра була зареєстрована одна в житловому будинку АДРЕСА_2 , що розташований на одному подвір`ї (старий будинок) із житловим будинком заявниці АДРЕСА_1 . Вказує, що бабуся ОСОБА_6 , починаючи з 19.04.1999 року (після смерті її чоловіка), залишилась проживати сама у житловому будинку АДРЕСА_2 , де і була зареєстрована, і відповідно проживала там (фактично лише ночувала) допоки стан її фізичного здоров`я та вік це дозволяли, то більшість часу її життя вона проводила саме разом зі заявницею та членами її сім`ї, а саме у новому будинку АДРЕСА_1 (це все територія одного подвір`я), де і харчувалась, і допомагала їм по господарству, всі релігійні свята, храмові празники вона святкувала разом із ними. Наголосила, що коли вже бабуся не могла самостійно пересуватись і стан її здоров`я погіршився і вона потребувала постійного стороннього догляду та фізично втратила можливість до самообслуговування - в січні 2004 року забрала бабусю на постійне проживання до свого будинку і обов`язок повного догляду за бабусею в період її тяжкого хворобливого стану і до кінця її життя повністю добровільно взяла на себе, прийнявши рішення проживати разом із нею на постійній основі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79-и років бабуся ОСОБА_6 померла, що стверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_1 , виданим Рудниківською сільською радою Миколаївського району Львівської області 27.12.2004р. За життя, а саме 24.11.2000 року ОСОБА_6 розпорядилася належним їй нерухомим майном, склавши у встановленому законом порядку заповіт, який був посвідчений секретарем Рудниківської сільської ради Миколаївського району Львівської області, котрий не змінений і не відмінений, і згідно змісту якого все належне їй майно заповідає онучці ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 10.02.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку окремого провадження, та призначено судове засідання у справі.

22.05.2025 на адресу суду надійшло клопотання від представника Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області Геряк К.В. щодо проведення розгляду справи за відсутності заявника та його представника, позовні вимоги підтримала.

На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 294 ЦПК України,суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заінтересованої особи.

Суд встановив:

Відповідно до копії паспорту громадянина України виданого Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області 29.08.2001, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Рудники, Миколаївського району, Львівської області.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 24.04.1976 Рудниківською сільською радою Миколаївського району, заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Рудники, Миколаївського району, Львівської області, про що 24.04.1976 було складено відповідний актовий запис №12. У графі «батьки» зазначений батько ОСОБА_2 , у графі мати ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження виданого повторно серії НОМЕР_3 , виданого 19.03.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції, після реєстрації 19.05.1995 шлюбу з ОСОБА_4 заявниці присвоєно прізвище « ОСОБА_5 ».

Відповідно до копії свідоцтва про народження виданого повторно серії НОМЕР_4 , виданого 08.09.1959 Миколаївською радою Львівської області, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Рудники, Миколаївського району, Львівської області, про що 03.10.1952 було складено відповідний актовий запис №49. У графі «батьки» зазначений батько ОСОБА_9 , у графі мати ОСОБА_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про одруження виданого повторно серії НОМЕР_5 , виданого 29.03.2001, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , про що зроблено відповідний актовий запис №05.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 про що зроблено актовий запис №41 Рудниківською сільською радою Миколаївського району Львівської області.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 про що зроблено актовий запис №17 Рудниківською сільською радою Миколаївського району Львівської області.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 про що зроблено актовий запис №25 Рудниківською сільською радою Миколаївського району Львівської області.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть виданого повторно серії НОМЕР_8 , ОСОБА_4 ,. помер ІНФОРМАЦІЯ_7 про що зроблено актовий запис №139 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 , ОСОБА_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 про що зроблено актовий запис №119 Миколаївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Відповідно до копії заповіту від 04.02.2025, посвідченого секретарем виконкому Рудниківської сільської ради Миколаївського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за №187, вбачається, що ОСОБА_6 заповіла все її майно, де б воно не було та з чого б не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що за законом вона матиме право, онучці ОСОБА_7 .

Відповідно до довідки Рудниківського старостинського округу Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №681 від 02.12.2024 постійним та останнім місцем проживання та реєстрації померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 було АДРЕСА_2 . Заповіт від імені померлої ОСОБА_6 , у Рудниківській сільській раді посвідчувався 24.11.2000 року, який не змінений та не відмінений. У житловому будинку АДРЕСА_2 на день смерті ОСОБА_6 , крім померлої ніхто не був зареєстрований.

Відповідно до інформаційної довідки №79828977 із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 27.01.2025, заведених після смерті ОСОБА_6 спадкових справ не знайдено, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Відповідно до акту перевірки факту проживання ОСОБА_1 без реєстрації з бабою ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і догляду за нею ОСОБА_1 (онука) дійсно здійснювала догляд за бабою ОСОБА_6 , проживали разом з бабою, забрали до нової хати в січні 2004, де вона проживала до дня смерті, разом вели спільне сільське господарство, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки та внучка здійснювала за бабою догляд в період її хворобливого стану.

Крім цього, заявниця подала копію сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН №539502.

Оцінка суду.

На підставі ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Згідно ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно абз. 2 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, заявники й залучені до участі у справі заінтересовані особи вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи, оскаржувати рішення і ухвали, вчиняти інші процесуальні дії.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутись в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У випадку, якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, статтею 1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявниці ОСОБА_1 зі спадкодавцем її бабусею ОСОБА_6 на час смерті залежить виникнення та зміна її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже, такий факт породжує юридичні наслідки. Заявник на даний час позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину та не вважається такою, що прийняла спадщину, так як не була зареєстрована із спадкодавцем за однією адресою на день відкриття спадщини.

Враховуючи все вищенаведене, беручи до уваги те, що заявниця ОСОБА_1 позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які б підтверджували спільне проживання заявника та спадкодавця на момент смерті, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, у суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, що містяться у матеріалах справи, оскільки такі узгоджуються між собою з відомостями, які містяться в долучених до справи доказах.

Відтак, суд вважає, що заяву слід задоволити.

Керуючись ст. 81, 89, 259, 263-265, 268, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із бабусею ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 у АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Заінтересована особа: Миколаївська міська рада Стрийського району Львівської області, місцезнаходження вул. В. Великого, буд.6, Миколаїв, Стрийський район, Львівська область, 81600.

Повний текст рішення складено 14.08.2025.

Суддя Павлів В. Р.