Справа № 740/2988/25
Провадження № 2/740/1488/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,

за участю позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області в порядку загального позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про встановлення факту перебування особи на утриманні,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та просить суд встановити факт перебування позивачки на утриманні померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з 19.10.1999 по 03.07.2001.

В обгрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна баба - ОСОБА_3 , яка до дня своєї смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Серед спадкової маси було право ОСОБА_3 на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП ім. Щорса на території Великодорізької сільської ради.

З 19.10.1999 позивачці призначено пенсію по інвалідності, 2 група, і з даного періоду вона є непрацездатною.

У той період часу з грошима було дуже скрутно, а їй необхідно було проходити лікування, оплачувати яке самостійно не мала змоги. ОСОБА_3 одружена не була, дітей не мала, так як була її двоюрідною бабою, постійно спілкувалися, була їй як дочка, ОСОБА_3 завжди допомагала, у тому числі грошима, а коли позивачці було встановлено інвалідність ОСОБА_3 стала систематично допомагати, в тому числі і грошима, фактично перебувала на утриманні ОСОБА_3 з того часу як отримала інвалідність і до смерті ОСОБА_3 . Свого городу позивачка не мала, тому ОСОБА_3 на постійній основі надавала їй продукти харчування, так як у неї була можливість вирощувати сільськогосподарську продукцію на своїй присадибній земельній ділянці, продавати вирощену продукцію зі свого городу, а частину коштів віддавати їй. Також ОСОБА_3 систематично частину своєї пенсії передавала позивачці як допомогу. На той час для неї така допомога (матеріальна та продукти харчування) від ОСОБА_3 була постійним і основним джерелом засобів для існування. Допомога від ОСОБА_3 була не одноразовою, а надавалася систематично протягом 1999 - 2001 років.

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина, яку у зв`язку з відсутністю родичів ближчого ступеня споріднення, прийняла вона, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, являючись при цьому спадкоємцем за законом згідно ст. 531 ЦК Української РСР, як непрацездатна особа, що перебувала на утриманні померлого не менше одного року до його смерті.

На звернення щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , а саме на земельну частку (пай), державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту перебування на утриманні померлої.

Ухвалою судді 03.06.2025 провадження у справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду 27.06.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд по суті.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Також ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 доводилася їй двоюрідною бабою, хоча відповідні підтвердні документи відсутні, та проживала одиноко, так як у шлюб не вступала і дітей не мала, за адресою: АДРЕСА_1 . Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Упродовж останніх років життя ОСОБА_3 , сама ОСОБА_1 з своїм трирічним на той час сином проживала як за місцем свого проживання у Ніжині по АДРЕСА_2 , так і за місцем проживання ОСОБА_3 у с. Велика Дорога, проте більше у ОСОБА_3 . Позивачка потребувала на той час коштів на лікування, оскільки перебіг хвороби ускладнився. Отримуваної пенсії у зв`язку з інвалідністю на покриття витрат на лікування не вистачало. Їй надавала кошти ОСОБА_3 , яка тримала підсобне господарство (корову, свиней, свійську птицю тощо) та обробляла присадибну ділянку, на якій вирощувала сільськогосподарську продукцію (картоплю та ін.), і отримувала дохід від продажу цієї продукції (молочної продукції, яєць, картоплі та ін.), здійснюючи торгівлю в селі при дорозі з рук, чи на ринку, чи закупівельникам картоплі великим обсягом. У веденні підсобного господарства брала участь і сама позивачка. Також ОСОБА_3 отримувала пенсію. Всі виручені кошти від торгівлі сільськогосподарською продукцією та не менше половини своєї пенсії ОСОБА_3 надавала їй. Таким чином, структуру її доходів на той час становили її пенсія у зв`язку з інвалідністю, та кошти, які надавала щомісяця ОСОБА_3 , розмір яких був більшим за отримувану пенсію у зв`язку з інвалідністю. Кошти, які надавала ОСОБА_3 вона витрачала на своє лікування. Після смерті ОСОБА_3 належне їй за життя майно позивачка розпродала. Про наявність у ОСОБА_3 права на земельну частку (пай) дізналася лише згодом та для оформлення спадкових прав на цей пай і просить встановити факт перебування її на утриманні ОСОБА_3 понад рік до смерті.

Від представника відповідача Талалаївської сільської ради надійшла заява про проведення розгляду справи без участі представника відповідача та прийняття рішення згідно чинного законодавства.

Заслухавши позивачку, показання свідків, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років у с. Велика Дорога, що підтверджується копією актового запису про смерть (а.с. 24).

Позивачці на той час виповнилося 33 роки.

За життя ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0186279, що перебуває у колективній власності колишнього КСП ім. Щорса на території Великодорізької сільської ради, розміром 2,3 в умовних кадастрових гектарах, як вбачається з інформації Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 06.08.2024 (а.с. 16).

Спадкова справа до майна ОСОБА_3 не заводилася, про що свідчить інформація Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а.с. 25).

На день смерті ОСОБА_3 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті за вищевказаною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований, про що у матеріалах справи міститься довідка Великодорізького старостинського округу № 2 Талалаївської сільської ради від 05.09.2024 № 15-11/137 (а.с. 7).

Відповідно до довідки Великодорізького старостинського округу № 2 Талалаївської сільської ради від 06.09.2024 № 15-11/138 (а.с. 8), ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 прийняла спадщину своєчасно і вступила в управління та володіння спадковим майном та розпорядилася речами померлої до закінчення шестимісячного строку з дня смерті.

Згідно з довідкою Великодорізького старостинського округу № 2 Талалаївської сільської ради від 05.09.2024 № 15-11/136 (а.с. 15), ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлої ОСОБА_3 з 19.10.1999 по ІНФОРМАЦІЯ_1 , вели спільне господарство, та після смерті ОСОБА_3 фактично отримала спадщину.

Місце проживання позивачки з 14.11.1995 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , згідно відомостей паспорту громадянина України у формі книжечки (а.с. 4 зворот).

Позивачці ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням та вона отримує пенсію по інвалідності внаслідок роботи на держслужбі з 19.10.1999, як вбачається з довідки до висновку МСЕК №411909 від 14.11.2006 та довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 22.11.2024 (а.с. 3, 9).

Листом від 19.09.2024 Другою ніжинською державною нотаріальною конторою на усне звернення позивачку повідомлено, що прийняти від неї заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно ОСОБА_3 не вбачається за можливе, оскільки позивачка не належить до жодної з черг спадкування, а докази на підтвердження факту перебування на утриманні не надані, та запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду за встановленням факту, що має юридичне значення, а саме факту перебування ОСОБА_1 на утриманні померлої ОСОБА_3 (а.с. 14).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 надала показання, що є дружиною двоюрідного брата позивачки, проживає у с. Велика Дорога, та їй відомо, що ОСОБА_3 дітей не мала, тримала господарство з позивачкою (корова, свині, кури, качки тощо), також в цьому допомагали батьки позивачки. Отриману від підсобного господарства продукцію продавала, в тому числі багато картоплі. За життя ОСОБА_3 говорила, що надає кошти з пенсії позивачці, але в якому розмірі їй не відомо, баба їй про це не доповідала. Після смерті баби ОСОБА_3 її поховання організувала позивачка, і майно ОСОБА_3 згодом розпродала позивачка.

Свідок ОСОБА_5 надала показання, що є двоюрідною сестрою позивачки, та їй відомо, що ОСОБА_3 перебувала у гарних стосунках з сім`єю позивачки, і допомагала їй, любила її як дочку, дуже про неї піклувалася. ОСОБА_3 тримала корову, свиней, продавала сільськогосподарську продукцію, і гроші у неї були. ОСОБА_3 за життя говорила, що постійно допомагала позивачці грошима, але скільки надавала грошей вона не бачила, свідком цього не була. Після смерті баби ОСОБА_3 її поховання організувала позивачка, і майно ОСОБА_3 згодом розпродала позивачка.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Цивільний кодекс України набрав чинності 01.01.2004.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Згідно зі статтею 525 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Статтею 529 ЦК Української РСР встановлено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно ст. 530 ЦК Української РСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства (ст. 531 ЦК Української РСР).

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди (п. 2 ст. 273 ЦПК), якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного кодексу України (ЦК) не менше одного року.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За загальним правилом судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалася утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів для існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цієї особи. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, у спірних правовідносинах для встановлення факту перебування позивачки ОСОБА_1 на утриманні померлої ОСОБА_3 необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та врахувати, що одержання ОСОБА_1 пенсії чи окреме проживання від померлої не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, якщо суд на основі належних і достатніх у своїй сукупності доказів встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для ОСОБА_1 допомога з боку ОСОБА_3 .

Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 22.10.2020 у справі №210/343/19, від 22.05.2019 у справі №520/6518/17, від 27.06.2018 у справі №210/2422/16-ц.

Проте, позивачкою не надано суду достатніх доказів ні розміру власних доходів позивачки, ні розміру отримуваного ОСОБА_3 доходу, який би підтверджував як можливість у неї таку допомогу надавати позивачці, так і те, що допомога, яку надавала ОСОБА_3 позивачці була основним джерелом засобів до існування позивачки, і її розмір перевищував інші одержувані позивачкою доходи.

Показання допитаних в судовому засіданні свідків та довідки Великодорізького старостинського округу підтверджують лише ті обставини, що в останні роки життя ОСОБА_6 їй допомагали вести підсобне господарство позивачка зі своїми батьками, ОСОБА_3 мала певний дохід у вигляді пенсії і виручки від продажу виробленої у підсобному господарстві продукції, та частину свого доходу надавала позивачці, які за поясненнями останньої вона спрямовувала на покриття витрат на лікування. Але показання свідків не підтверджують, що допомога з боку ОСОБА_3 була основним джерелом засобів до існування ОСОБА_1 .

Надаючи оцінку довідці Великодорізького старостинського округу № 2 Талалаївської сільської ради від 05.09.2024 № 15-11/136 (а.с. 15) про те, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні померлої ОСОБА_3 з 19.10.1999 по 03.07.2001 суд зазначає, що перебування особи на утриманні померлого не менше одного року до його смерті у контексті ст. 531 ЦК Української РСР є юридичним фактом, який може бути установлений рішенням суду, а відтак в силу ч. 2 ст. 78 ЦПК України дана обставина не може підтверджуватися іншими засобами доказування, а тому суд відхиляє вказану довідку як доказ.

Таким чином, суд доходить висновку про недоведеність ОСОБА_1 її перебування на утриманні ОСОБА_3 не менше одного року до дня смерті останньої, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні, а тому в позові слід відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 10-13, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст. 529-531, 548, 549 ЦК УРСР, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області про встановлення факту перебування особи на утриманні, відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Талалаївська сільська рада Ніжинського району Чернігівської області, місцезнаходження: 16651, Чернігівська область, Ніжинський район, с. Талалаївка, вулиця Незалежності, буд. 8, .

Суддя І. М. Карпусь