справа № 753/4758/25
провадження № 2-п/753/70/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Начичко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою від 07 липня 2025 року, яка передана судді 08 серпня 2025 року, про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року по справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що ним подано до суду відзив на позов від 29.04.2025 року, який судом у порушення його права не приєднано до матеріалів справи, не надано оцінку доводам, викладеним у відзиві на позов, судом не вжито жодних заходів для усунення недоліків або забезпечення повідомлення сторін, що призвело до розгляду справи без врахування його заперечень по суті спору, порушивши принцип змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд, а докази, на які посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, зокрема, необгрутованість й недоведеність позивачем позовних вимог вцілому щодо розрахунку заборгованості, позивачем не враховано, що ним поповнено рахунок на 37 167 грн. 21 коп., сума боргу майне вдвічі перевищує встановлений кредитний ліміт, ним ставиться сумнів достовірності розрахунку проведеного позивачем заборгованості за кредитним договором.

Відтак, прийнявши вказане рішення, суд взяв за основу лише доводи позивача, внаслідок чого зробив помилковий висновок та невірно вирішив спір.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав з тих же підстав та просив її задоволенити - скасувати заочне рішення.

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення- рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, засобами електронного зв`язку, які доставлено завчасно до судового засідання, розміщеним оголошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Позивачем подано відзив у формі пояснень від 18 липня 2025 рокуна заяву про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва із запереченням на заяву ОСОБА_1 , вважаючи, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, право на відзив на позов не реалізоване без поважних причин, підстави для скасування заочного рішення, вважає, відсутніми з підстаав обгрунтованості та доведеності позивачем позовних вимог належними й достатніми доказами, оцінку яким суд надав у рішенні суду.

Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи (заяви) за відсутності представника позивача з підтримананям позовних вимог.

Суд вважає, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання про перегляд заочного рішення не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України.

Враховуючи, що в матеріалах справи та поданої заяви достатньо даних про права та взаємовідносини сторін в межах розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, форму судочинства - спрощеного провадження із викликом в судове засідання сторін, суд визнав можливим вирішити заяву про переглад заочного рішення за відсутності позивача на підставі наявних у ній матеріалів, та за погодженням сторін.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

У постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16 викладено позицію, що неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, а тому не може бути перешкодою для розгляду судом питання по суті.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Наведені обставини свідчать, що сторони завчасно повідомлені про розгляд заяви судом, а виходячи з положень ст.13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення, доводи заяви, у їх сукупності, вважає, що вимога заяви відповідача про скасування заочного рішенняне обґрунтована, обставини, викладені в заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи, та встановленими в ході судового засідання доказами.

Так, заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року позов АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь АТ "Універсал банк", код ЄДРПОУ - 21133352, 99 108 грн. 52 коп. - заборгованості за кредитним договором, 3 028 грн. 00 коп. - судового збору, а всього - 102 136 (сто дві тисячі сто тридцять шість) грн. 52 (п`ятдесят дві) коп. (а.с.96-103).

Відповідно до частини 1 статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовом у засіданні.

А відповідно до частини 1 статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто процесуальним законом передбачені обов"язкові сукупні умови для скасування заочного рішення.

Проте, судом встановлено, що законні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 відсутні за недоведеності відповідачем вказаних ознак сукупних умов для скасування заочного рішення.

Так, відповідач належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовою повісткою надісланою рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, заявами від 18.04.2025 року, 28.04.2025 року про його ознайомлення із матеріалами справи (а.с.80, 81), заявою про поновлення строку на подання відзиву на позов від 29.04.2025 року (а.с.82), відвивом на позов від 29.04.2025 року (а.с.83-86, 87-92), й із яких вбачається про обізнаність відповідача та його інформування про рух справи, час та місце розгляду справи, яким такий відзив подано у порушення вимог ст.ст.83, 191 ЦПК України, проте судом надано оцінку відзиву на позов, про що зазначено у рішенні, а тому доводи заяви про те, що суд не прийняв його відзив, не надав оцінку доводам відзиву, суд відзиляє, як такі, що не відповідають матеріалам справи.

Суд у рішенні зазначив, що відзив на позов відповідно до ст.191 ЦПК України відповідачем до суду подано, як і докази за правилом ст..83 ЦПК України, на які посилається на спростування позовних вимог, проте копія відзиву відповідачем не надіслана позивачу за правилом п.2 ч.1 ст.191 ЦПК України, унаслідок чого позивач позбавлений процесуального права бути обізнаним про поданий відповідачем відзив на позов.

Унаслідок недотримання позивачем ст.ст.83, 191 ЦПК України відбулось порушення процесуального права іншої сторини (позивача) бути обізнаним про докази, адже кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони, у тому числі, отримувати копії матеріалів справи та доказів, та отримувати належну нагоду брати участь у провадженні перед судом з метою коментувати чи спростовувати їх, вказує на порушення принцип рівності іншої сторони (позивача) у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами, який вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (справи «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands», рішення ЄСПЛ від 27 жовтня1993 р., заява № 14448/88, п. 33, та «Ankerl v. Switzerland», рішення ЄСПЛ від 23 жовтня1996 р., заява № 17748/91, п. 38.

Доводи заяви про те, що суд порушив принцип змагальності та рівності сторін, спростовується матеріалами справи й висновками суду, викладеними у рішенні суду, судом у рішенні надана оцінка доводів відповідача, викладених у відзиві на позов.

Відповідно, докази, на які посилається відповідач, не мають істотного значенняй не можуть вплинути на ухвалене заочне рішення, а тому суд відхиляє такі доводи відповідача.

За таких процесуальних підстав заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію ухвали невідкладно вручити присутнім в залі суду сторонам, відсутнім - надіслати рекомендованою поштою з повідомленням про вручення для відома.

СУДДЯ: