Справа № 206/4071/25
Провадження № 6/206/109/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Гаркуші В.В.

за участю секретаря судового засідання- Цибань Є.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду у м. Дніпро, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення по цивільній справі № 225/6586/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

представника стягувача Карнаухова А.О. (в режимі ВКЗ),

представника відділу ДВС Рижка А.П. (в режимі ВКЗ),

ВСТАНОВИВ:

17 липня 2025 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відстрочку виконання рішення Дзержинського (нині - Торецького) районного суду Донецької області від 07.02.2018 року по цивільній справі № 225/6586/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник 24.06.2025 від Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області дізнався про відрахування з його доходів грошових коштів за виконавчим провадженням. Також станом на 10.07.2025 проведено арешт рахунків заявника. Вважає, що державним виконавцем порушено його права на обізнананість про заборгованість.

Також зазначив, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на якого утримуються з заявника з 2020 року по теперішній час мешкає разом з батьком. Станом на 11.07.2025 року батьками вживаються відповідні заходи щодо визначення місця проживання дитини.

Крім цього заявник зазначає, що вважає заборгованість за виконавчим провадженням, відкритим на виконання рішення суду по цивільній справі № 225/6586/17 є фіктивною, незаконною та оскаржується заявником.

Заявник разом із сином є внутрішньо переміщеною особою з Донецької області, проживають у Полтавській області, де його син навчається в опорному закладі «Ромоданівський ліцей». Син має вади здоров`я, часто хворіє, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат. Мати здоров`ям дитини не займається, матеріально не підтримує, отримані аліменти на дитину не витрачаються.

У зв`язку з тим, що всі рахунки заявника, на які він отримував пенсію, соціальну допомогу на хворобливу дитину, здійснював купівлю ліків, продуктів є заблоковані державною виконавчою службою, вважає, що дані обставини ускладнюють виконання рішення суду про стягнення аліментів для утримання малолітньої дитини, а також взагалі ускладнюють життя самої дитини.

На підставі викладеного, заявник просить суд відстрочити рішення суду по цивільній справі № 225/6586/17 на 90 днів.

У судове засідання 28.08.2025 заявник не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд без його участі за наявними матеріалами, просив задовольнити заяву. У попередньому судовому засіданні свою заяву підтримав, на запитання представника стягувача щодо пропозиції стягувача відкрити сину банківський рахунок (картку) для перерахунку суми стягнутих аліментів, заявник підтвердив цю інформацію та пояснив, що дійсно така пропозиція від матері надходила, однак він відмовив, оскільки вважає, що це буде маніпуляція з боку матері, оскільки не можливо визначити чи це гроші від неї особисто чи дійсно перераховані аліменти. Також в судовому засіданні заявник пояснив, що наразі слухається інша судова справа щодо вирішення місця проживання дитини, у зв`язку з цим просить відстрочити рішення суду щодо стягнення з нього аліментів.

Представник стягувача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви, оскільки вона є не обгрунтованою, безпідставною і заявник у такий спосіб намагається уникнути від виконання рішення суду. Також зазначив, що заявник подає велику кількість скарг та зловживає своїми правами, безпідставно оговорює державну виконавчу службу. Вважає, що підстав для задоволення цієї заяви не має.

Представник відділу державної виконавчої служби у судовому засіданні підтримав думку представника стягувача, наголосив, що дії державної виконавчої служби є законними, а підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 не має.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07.02.2018, яке залишено без змін постановою Донецького апеляційного суду від 20.04.2021 року: позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.12.2017 року, до досягнення дитиною повноліття.

Неповнолітній ОСОБА_3 на час звернення заявника до суду проживає разом з заявником в Полтавській області, що підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.06.2022, побутовою характеристикою родини ОСОБА_4 , наданої депутатом Ромоданівської селищної ради, а також листом відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області від 02.05.2025 № 13109, з якого вбачається, що в межах виконавчого провадження № 77396089 під час виїзду державного виконавця від 13.03.2025 за адресою проживання боржника встановлено, що дитина ОСОБА_3 відмовився їхати зі стягувачем ОСОБА_2 , боржник перешкод у виконанні рішення суду не чинив про що складено відповідний акт державного виконавця. Дитина знаходиться на обліку у лікаря, що підтверджується випискою картки амбулаторного хворого.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 18.06.2025 заявника повідомлено про відрахування з його доходів грошових коштів за виконавчим провадженням, як встановлено в судовому засіданні, відкритим на виконання рішення суду по цивільній справі № 225/6586/17. Як вбачається з заяви та доданих до неї документів, зокрема листом Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на адресу заявника (копія електронного документа без дати та номеру) заявник не згодний з розрахунком та сумою боргу за виконавчим провадженням.

З довідок Ощадбанку вбачається, що станом на 27.06.2025 накладено арешт суми на рахунку заявника.

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0000034 від 04.07.2025 відкрито кримінальне провадження за ухвалою суду про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про можливе вчинення кримінального правопорушення посадовими особами Торецького відділу державної виконавчої служби за ч .1 ст. 366 КК України.

Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників процесу, дійшов таких висновків.

За змістом ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч. 4, 5ст. 435 ЦПК України).

Право на звернення до суду звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочки виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Системне тлумачення положень ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що відстрочення, розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто, стягувача.

Підставою для застосування ст. 435 ЦПК України і ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Верховний Суд у постанові від 05 вересня 2023 року у справі № 295/5781/19 також звернув увагу на те, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Так, згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Надаючи правову оцінку доводам ОСОБА_1 зазначеним у заяві про відстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Заявник обґрунтовує своє звернення тим, що на його рахунки накладено арешт, він та син є ВПО, дитина проживає з ним та потребує додаткових витрат на лікування, а отримані аліменти матір не витрачає на дитину. Разом із тим, наведені обставини не підтверджують неможливість виконання рішення, а лише свідчать про наявність спору між батьками щодо фактичного утримання дитини. Крім цього, факт проживання дитини з боржником не змінює чинності рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає обов`язковому виконанню (ст. 18 ЦПК України, ст. 129-1 Конституції України).

Твердження заявника щодо «фіктивності заборгованості» та незаконних дій ДВС не можуть бути предметом розгляду в цій справі, оскільки вони підлягають перевірці в іншому процесуальному порядку (оскарження дій виконавця, подання скарг, позову тощо).

Крім того, суд надає оцінку поясненням заявника, що він відмовився від пропозиції стягувача відкрити на ім`я сина банківський рахунок для перерахування аліментів, оскільки вважає це «маніпуляцією з боку матері». Така позиція боржника свідчить, що він свідомо уникає механізму, який би дозволив напряму спрямовувати аліменти на користь дитини. Отже, наведені доводи заявника про необхідність відстрочення виконання рішення з метою «захисту інтересів дитини» є внутрішньо суперечливими і не підтверджують наявність виняткових обставин, які б унеможливлювали виконання рішення суду.

Також суд зазначає, що посилання заявника на те, що у провадженні суду перебуває справа про визначення місця проживання дитини, не може бути підставою для відстрочення виконання рішення суду у цій справі. Сам факт розгляду іншого спору не скасовує обов`язковості виконання судового рішення, яке набрало законної сили, відповідно до ст. 18 ЦПК України.

Водночас, у разі якщо заявник вважає, що виконання рішення може ускладнити чи зробити неможливим ефективний захист його прав та інтересів у майбутньому спорі, законодавство передбачає інший механізм, зокрема забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження.

Суд враховує, що відстрочення виконання рішення про стягнення аліментів безпосередньо зачіпає інтереси дитини, для якої ці кошти є основним джерелом існування. Тому така відстрочка може мати місце лише у випадку наявності виняткових обставин, які в даній справі не доведені.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 не навів виняткових обставин, які могли б слугувати достатньою підставою для відстрочення виконання рішення суду, відповідно до ст. 435 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.435,258-261,353-355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення по цивільній справі № 225/6586/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена заявником до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 28 серпня 2025 року.

Суддя: В.В. Гаркуша