Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.08.2025 Справа №607/24633/24 Провадження №2/607/1398/2025

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Якімця Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Трембач С.О.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та

У С Т А Н О В И В :

І. Описова частина

1. Стислий зміст позовної заяви

15 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання за позивачем право власності на: 1) частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 127,8 кв.м., житловою площею 85,64 кв.м., що складається з: житлового будинку А, прибудова а, сходи сх, літня кухня Б, хлів В, вбиральня Г, погріб Пг, септик с, огорожа 3-7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 52, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 ; 2) на частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0660, що знаходиться в селі Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 (а.с. 2 6).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 22 лютого 2017 року склала заповіт на користь ОСОБА_1 , яким заповіла належні їй на праві приватної власності частку житлового будинку номер АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0660, що знаходиться в селі Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджує заповіт. Позивач посилається на те, що приватним нотаріусом Нечай Л.С. Тернопільського районного нотаріального округу заведено спадкову справу № 108/2024.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Нечай Л.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 жовтня 2024 року за № 255/02-31, відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку номер АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 гa, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0660, що знаходиться в селі Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, після смерті ОСОБА_2 , які померлій, у зв`язку із невідповідністю прізвища спадкодавиці з прізвищем зазначеним в державному реєстрі актів цивільного стану « ОСОБА_3 », та відсутністю правоустановчих документів на спадкове майно на прізвище « ОСОБА_3 ».

Автор позову звертає увагу на те, що 20 січня 1982 року Капустинською сільською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис № 1, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Відповідно до відомостей, що містяться в державному реєстрі актів цивільного стану громадян, ОСОБА_2 після реєстрації цього шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_3 . Відомості про розірвання шлюбу між спадкодавицею та ОСОБА_4 відсутні. 23 січня 2001 року ОСОБА_2 Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області був виданий паспорт серії НОМЕР_1 . Відмітки про сімейний стан спадкодавиці в паспорті відсутні.

Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18 грудня 2015 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 127,8 м кв, житловою площею 85,64 м.кв., що складається з: житлового будинку, прибудова а, сходи сх, літня кухня Б, хлів В, вбиральня Г, погріб Пг, септик с, огорожа 3-7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 52. Зазначене майно належало спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності номер НОМЕР_2 виданого 11 січня 2016 року Тернопільським районним управлінням юстиції. Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 06 червня 2013 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 гa, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0660, що знаходиться в селі Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2. Зазначене майно належало спадкодавиці на підставі дубліката свідоцтва про право власності номер НОМЕР_3 , виданого 01 грудня 2015 року Тернопільським районним управлінням юстиції.

Отже правоустановчі документи на спадкове майно видані на ім`я ОСОБА_2 .

Прізвище спадкодавця на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 . Прізвище спадкодавця на момент посвідчення заповіту 22 лютого 2017 року ОСОБА_2 . Відповідно до матеріалів спадкової справи, єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 є її донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину. Спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Чоловік спадкодавиці ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується постановою приватного нотаріуса Нечай Л.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 жовтня 2024 року № 255/02-31. Згідно з інформаційної довідки зі спадкового реєстру № 79107712 від 12 листопада 2024 року відкритої спадкової справи за померлим ОСОБА_4 не має.

ОСОБА_1 вказує, що вона є спадкоємцем за заповітом та за законом, інших спадкоємців за законом, та котрі мають право на обов`язкову частку у спадщині немає.

Таким чином, позивачка набула права власності на спадкове майно, а саме на частку житлового будинку АДРЕСА_1 та частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0660, що знаходиться в селі Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_2 , однак, з причини нездійснення ОСОБА_2 , після одруження з ОСОБА_4 , заміни своїх документів на прізвище ОСОБА_3 , внаслідок чого має місце невідповідність прізвища спадкодавиці з її прізвищем в державному реєстрі актів цивільного стану громадян, ОСОБА_1 не може оформити спадкових прав. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду, за захистом прав ОСОБА_1 як спадкоємицею ОСОБА_2 та визнання за нею в судовому порядку права власності на успадковане майно.

2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив

Відповідач Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), не скористалася.

3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 листопада 2024 року відкрито провадження у цій цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження (а.с. 31).

Протокольною ухвалою від 08 травня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 95).

У судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Шмигельська О.В. не з`явилися, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, однак, від представник позивача ОСОБА_1 адвоката Шмигельської О.В. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі, з підстав вказаних у позовній заяві, просять його задовольнити.

Відповідач Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з`явилося, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялося належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 690 та довідками про доставку електронного документу, однак, через підсистему «Електронний суд» подала клопотання про розгляд справи без участі відповідача, щодо позовних вимог поклалася на думку суду (а.с. 34, 37, 49, 51, 52, 55, 61, 77, 97, 100, 102).

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив наступні обставини справи.

ІІ. Мотивувальна частина

1. Фактичні обставини встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 від 16 квітня 2025 року, актовий запис № 351, орган, що склав запис Тернопільський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (а.с. 79 81).

ОСОБА_2 був виданий паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Тернопільським РВ УМВС України в Тернопільській області 23 січня 2001 року (а.с. 8).

ОСОБА_2 був присвоєний ідентифікаційний номер: (а.с.9).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 0 від 16 квітня 2025 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 07 жовтня 1967 року був укладений шлюб, актовий запис 12, орган, що склав запис Лозівська сільська рада Тернопільського району Тернопільської області (а.с. 82 84).

У вказаному шлюбі у них народилася донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про народження, серія НОМЕР_4 , запис за № 47, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області України (а.с. 21).

29 березня 1976 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 16 квітня 2025 року та після розірвання шлюбу ОСОБА_9 повернула дошлюбне прізвище ОСОБА_10 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 7 від 30 серпня 2016 року (а.с. 24, 85 87).

18 березня 1989 року був укладений шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, серія НОМЕР_5 , актовий запис № 35 (а.с. 22).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 5368176 від 26 червня 2013 року, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,25 гa, кадастровий номер: :02:001:0660 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 51492876

від 11 січня 2016 року, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 127,8 кв.м., житловою площею 85,4 кв.м. (а.с. 11).

Як вказано в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 398486153 від 09 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 належить право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 127,8 кв.м., житловою площею 85,64 кв.м., що складається з: житлового будинку А, прибудова а, сходи сх, літня кухня Б, хлів В, вбиральня Г, погріб Пг, септик с, огорожа 3-7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 52, та частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0660, що знаходиться в селі Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області (а.с. 13 14).

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості

№ 201-08555221 від 09 жовтня 2024 року, оціночна вартість частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0660 становить 280 052,52 грн (а.с. 15 17).

Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 201-08555504 від 09 жовтня 2024 року, оціночна вартість частки житлового будинку

АДРЕСА_1 , загальною площею 127,8 кв.м., житловою площею 85,64 кв.м. складає 308 057,77 гривень (а.с. 18 20).

Як вказано у витязі № 725 про осіб місце проживання яких зареєстровано в період

з 28 листопада 1978 року по 24 грудня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , проживали: 1) ОСОБА_2 з 28 листопада 1978 року по 24 грудня 2021 року; 2) ОСОБА_13 з 03 вересня 2014 року по теперішній час; 3) ОСОБА_1 з 30 травня 1988 року по теперішній час (а.с. 23).

22 лютого 2017 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким належну їй на праві приватної власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 та належну їй на праві приватної частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0660, що знаходиться в селі Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про смерть,

серія НОМЕР_6 , актовий запис № 159, видане виконавчим комітетом Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області (а.с.7) повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 5 від 16 квітня 2025 року (а.с. 88, 89).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 255/02-31 від 03 жовтня 2024 року, постановленою приватним нотаріусом Тернопільської районного нотаріального округу

Нечай Л.С., відмовлено ОСОБА_1 , від імені якої діє ОСОБА_14 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом, на частки у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою надвірних будівель та споруд АДРЕСА_1 , частки у праві власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0660, що знаходиться в селі Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області та незавершений будівництвом житловий будинок, що знаходиться в селі Красносільці Тернопільського району Тернопільської області, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

(а.с. 25 27).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79107712 від 12 листопада 2024 року у Спадковому реєстрі інформація щодо ОСОБА_4 відсутня (а.с. 28).

2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частини перша та друга статті 8 Конституції України).

Конституцією України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55). Частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод (пункт 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року №9-зп).

Відповідно до частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України закріплено: суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (частина перша); суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга); суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (частина четверта); забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини (частина десята).

Способи захисту щодо даних спірних правовідносин визначені Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина (частина перша).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності.

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У частині другій статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV (далі Закон № 1952) вказано, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Частиною третьою цієї статті передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на час завершення спорудження будинку, регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу № 56 від 13 грудня 1995 року; далі Інструкція), та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07 лютого 2002 року (далі Тимчасове положення).

У пункті 4 Інструкції було зазначено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міського типу, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.

Згідно з пунктом 1.6 Тимчасового положення державній реєстрації підлягає право власності на закінчене будівництвом нерухоме майно, яке прийняте в експлуатацію у встановленому законодавством порядку. Державна реєстрація права користування (сервітуту) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; довірчого управління нерухомим майном проводиться після державної реєстрації права власності на таке майно.

Державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об`єкт (пункт 1.7 Тимчасового положення).

Відповідно до розділу ІІІ Інструкції про порядок оформлення права власності на будинок або домоволодіння при відсутності правовстановлюючих документів реєстрація здійснюється, зокрема, у випадках включення в міську (селищну) смугу сільських населених пунктів або у випадках їх перетворення в міста або селища міського типу при наявності погосподарських книг сільської Ради депутатів трудящих бюро технічної інвентаризації складає списки будинків та домоволодінь, які належать громадянам або колгоспним дворам; окремо складаються списки на будинки та домоволодіння, належні державним, кооперативним та громадським установам, підприємствам і організаціям на підставі рішення виконкому місцевої Ради депутатів трудящих про оформлення права власності на будинок (домоволодіння) власникові видається свідоцтво про це або реєстраційне посвідчення (пункт 20 Інструкції).

Тож зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом № 1952.

Відповідно до пункту 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності.

Відповідно до статей 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України

від 21 лютого 2005 року № 19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом № 1952, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно пункту 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно. Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до підпункт 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно підпунктом 4.17 пункту 4 глави 10 розділу ІІ вказаного Порядку за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, дане питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону № 1952 та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Статтею 31 Закону № 1952 встановлено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Листом Міністерства юстиції № 8.4-35//18/1 від 23 лютого 2016 року, щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 05 серпня 1992 року, надано роз`яснення, що єдиним документом, який засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Зважаючи на відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає, тому, відповідно до статті 16 ЦК України, він обрав правильний спосіб захисту свого порушеного права.

За встановлених обставин, зважаючи на те, що спадкодавець ОСОБА_2 набула право власності на частки житлового будинку АДРЕСА_1 та належну їй на праві приватної частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0660, що знаходиться в селі Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, яка зареєструвала своє право власності на них, при цьому державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, відсутність якої не може бути підставою позбавлення спадкоємців права на спадщину.

Враховуючи те, що право власності спадкодавця доведено наведеними вище обставинами та доказами, позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом та за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину, але отримати свідоцтво про право на спадщину не змогла через відсутність правовстановлюючих документів за спадкодавцем на спірне майно, у зв`язку з чим за нею належить визнати право власності на вказане майно, в порядку спадкування за законом та за заповітом після смерті матері.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви

Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачем доведено наявність сукупності обставин необхідних для набуття права власності, у зв`язку із чим, враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на земельну ділянку та житловий будинок в нотаріальній конторі не може, її право підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Цей спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права власності на частки земельної ділянки та на частки житлового будинку не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Таким чином, судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на ОСОБА_1 в межах нею понесених.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 19, 76 79, 81, 89, 141, 258 268, 273 274, 352 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Байковецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) право власності на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 127,8 кв.м., житловою площею 85,64 кв.м., що складається з: житлового будинку А, прибудова а, сходи сх, літня кухня Б, хлів В, вбиральня Г, погріб Пг, септик с, огорожа 3-7, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 52, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

3. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) право власності на частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: :02:001:0660, що знаходиться в с. Стегниківці Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

4. Судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції слід покласти на ОСОБА_1 в межах нею понесених.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

6. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного рішення суду.

8. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення виготовлений 25 серпня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Байковецька сільська рада Тернопільського району Тернопільської області, адреса місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 43, с. Байківці, Тернопільський район, Тернопільська область, .

Головуючий суддяТ. І. Якімець