печерський районний суд міста києва
Пр. № 2-1497/25
25 червня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді: Соколова О.М.,
при секретарі судових засідань: Колесник А.Є.
У березні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Інституту історії України Національної академії наук України (далі - відповідач) про відшкодування шкоди.
У обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 19 березня 2018 року о 09 годині ранку останній припаркував свій автомобіль Тоуоtа Саmry, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , біля будинку № 4 по вул. Грушевського в м. Києві, в спеціально відведеному для паркування автомобілів місці з розміткою для автомобілів та пішов на роботу в офіс. Поруч біля автомобіля позивача пізніше був припаркований інший автомобіль (бус), біля якого працівники друкарні Інституту історії України НАНУ проводили роботи. Раптом, з даху семиповерхового будинку АДРЕСА_1 на автомобіль позивача впала велика брила льоду та снігу. Біля самого автомобіля позивача знаходились два працівники друкарні Інституту історії України НАНУ, на яких полетіли уламки розбитого об автомобіль льоду, який впав з даху будинку АДРЕСА_1 . Вказані працівники друкарні бачили падіння брили льоду і снігу з даху будинку та пошкодження автомобіля цим льодом. Від падіння брили льоду та снігу був розбитий люк даху, вітрове скло та погнутий і пошкоджений дах автомобіля. На даху, вітровому склі, капоті, багажнику автомобіля та на асфальті кругом автомобіля знаходяться численні куски брили льоду та снігу, який розбився від падіння на автомобіль, а також кусочки розбитого вітрового скла та скла люку.
Так, позивач вважає, що ця сума підлягає відшкодуванню у повному обсязі, оскільки збитки завдано неправомірною бездіяльністю юридичної особи.
Крім того, просить суд стягнути завдану моральну шкоду у розмірі 55 000,00 грн.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху.
25.10.2021 року на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2021 року позивачем усунуто вказані недоліки.
22.02.2023 року на адресу суду від позивача надійшла заява про виклик свідків.
22.02.2023 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи, оцінку та дослідження доказів.
Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте подав клопотання, в якому просив провести судове засідання у його відсутність, вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином.
Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.
У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Тоуоtа Саmry, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , який останній паркував біля будинку АДРЕСА_1 , в спеціально відведеному для паркування автомобілів місці з розміткою для автомобілів.
Як вказує позивач, 19 березня 2018 року йому було завдано шкоду через падіння брили льоду та снігу з будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до частини першої ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктами 8, 9 частини вказаної статті встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Частинами першою, другою ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Частиною 3 вище вказаної статті ЦК України передбачається, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
У даній справі, розмір збитків (витрат, які особа має зробити для відновлення свого пошкодженого майна) визначений у висновку експерта № 1319 від 04 травня 2018 року за результатами проведення автотоварознавчого дослідження і визначений сумою матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля у розмірі 30 442,16 грн.
Відповідне експертне дослідження було проведено на замовлення позивача, експертом ОСОБА_2 , який має вищу технічну освіту, кваліфікацію судового експерта-автотоварознавця (свідоцтво МЮ України № 416, дійсне до 27.05.2019 року, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 852 від 07 травня 2002 року та стаж експертної роботи з 1993 року).
Крім того, суд із сукупності залучених до справи доказів встановив, що причиною таких збитків було падіння брили льоду та снігу із будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується протоколом огляду місця події від 19 березня 2018 року, складеним слідчим слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції в м. Києві.
Тобто, балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є Інститут історії України НАН України.
Згідно з п. 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства України № 76 від 17 травня 2005 року, та п. 1.1.8.6. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства України № 150 від 10 серпня 2004 року, виконавець комунальної послуги зобов`язаний регулярно виконувати роботи по скиданню з дахів і покрівель снігу та льоду.
Типовими правилами благоустрою населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України № 310 від 27 листопада 2017 року (п. 6 розділ VI) передбачено, що власники, балансоутримувачі або особи, які утримують території населених пунктів, зобов`язані: прибирати сніг негайно (від початку снігопаду) для запобігання утворенню накату; негайно очищати дахи, карнизи та інші елементи будинків, споруд, будівель від снігу та бурульок із дотриманням застережних заходів щодо безпеки руху пішоходів, не допускаючи пошкодження покрівель будинків і споруд, зелених насаджень, електромереж, рекламних конструкцій тощо; огороджувати небезпечні місця; вивозити сніг та бурульки, що зняті з дахів, карнизів та інших елементів будинків, споруд, будівель протягом доби.
Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.
Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями.
Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду 08 травня 2018 року у справі № 920/316/17.
За наведеного, позивач зобов`язана подати докази, що підтверджують факт завдання їй шкоди з вини відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що саме відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Відповідно до Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради № 1051/1051 від 25 грудня 2008 року проведення зимових прибиральних робіт з очищення тротуарів під час снігопаду (зсування і підмітання снігу) здійснюється з періодичністю та за технологією, встановленими відповідними галузевими нормами та правилами.
Пунктом 7.5.3 вищевказаних Правил визначено, що очищення дахів та козирків від снігу та бурульок проводиться негайно з дотриманням застережних заходів щодо безпеки руху пішоходів, не допускаючи пошкодження покрівель будинків і споруд, зелених насаджень, електромереж, рекламних конструкцій тощо. Необхідно огороджувати небезпечні місця на тротуарах, переходах, виставляти вартових. Сніг та бурульки, що зняті з дахів та козирків, необхідно окучувати і протягом доби вивозити.
Порушення відповідачем державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, зокрема не очищення даху будинку АДРЕСА_1 , від снігу та льоду, призвело до пошкодження транспортного засобу позивача та завдало останньому майнової шкоди в розмірі 30 442,16 грн.
Частиною другою ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Вказаною нормою встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини, а саме у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин.
Слід вказати на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи розмір завданої позивачу шкоди не спростований, як і не спростовано обґрунтування позивача щодо наявності вини відповідача та причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданою шкодою.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в ході розгляд справи знайшов підтвердження факт завдання позивачу матеріальної шкоди, внаслідок пошкодження належного йому майна, а відтак позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 30 442,16 грн. є обґрунтованими, законними, підтвердженими належним та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, стягненню підлягають витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 3 500,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 9 від 04 травня 2018 року та 956,26 грн. витрат на вартість часткового розбирання салону на СТО для проведення експертного дослідження, що підтверджується квитанцією № 31810438 від 04 травня 2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із нищенням чи пошкодженням її майна.
Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
У обґрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивач вказував на те, що внаслідок пошкодження належного йому на праві власності автомобіля, останньому відповідачем заподіяна моральна шкода, оскільки позивач зазнав моральних переживань та душевних страждань, а необхідність звернення до відповідача, поліції та суду за захистом порушеного права і відновлення попереднього стану, змусила його докладати додаткових зусиль і витрачати час для захисту прав.
Вказав, що власний автомобіль позивач використовував на роботі як службовий для постійних поїздок у справах, а також для власних потреб.
Після пошкодження автомобіля він став не придатним для використання, позивач втратив можливість їздити на автомобілі та використовувати його у справах по роботі, позбавлений тривалий час користуватися транспортним засобом для власних потреб та потреб родини, змушений докладати додаткових зусиль щоб діставатися на роботу, до закладів охорони здоров`я, до будь-якого іншого місця, що спричиняє мені фізичний біль та душевні страждання, почувався приниженим, коли вимушений просити про допомогу.
Внаслідок цього у позивача порушились нормальні життєві зв`язки, оскільки останній був позбавлений тривалий час користуватися транспортним засобом.
Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги характер завданої шкоди, глибину та тривалість фізичних та душевних страждань позивача, наявність та тривалість вимушених змін у його життєвих стосунках, та те, що відповідач добровільно не відшкодував завдані збитки, пов`язані із пошкодженням належного позивачу майна, суд вважає, що позивачу були заподіяні моральні страждання, суд вважає достатнім і необхідним стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 55 000,00 грн., в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до положень частини третьої ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною другою ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Крім того, необхідно зауважити, що суд не наділений повноваженнями на призначення судової експертизи для встановлення розміру матеріальної шкоди транспортному засобу позивача з власної ініціативи, оскільки вказана дія буде суперечити принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до частини першої ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору в розмірі 1816,00 грн.
Керуючись ст. ст. 11, 22, 23, 1166, 1167, 1190, 1192 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 280-282, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до Інституту історії України Національної академії наук України про відшкодування шкоди - задовольнити.
Стягнути з Інституту історії України Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 30 442,16 грн., моральну шкоду у розмірі 55 000,00 грн., витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 4 456,26 грн.
Стягнути з Інституту історії України Національної академії наук України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 816,00 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. В такому випадку рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду або через Печерський районний суд м. Києва, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Повний текст рішення складено 25.06.2025 року.
Суддя О.М.Соколов