Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5424/25
Номер провадження2/711/2535/25
РІШЕННЯ
18 серпня 2025 року м. Черкаси
Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді Петренка О.В.,
за участю секретаря судових засідань Овезової Ю.В.,
представника позивача Прокопчук А.П.
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі,
18 червня 2025 року Черкаська міська рада звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди землі, що складає 2955,99 грн, та витрати на сплату судового збору.
Згідно умов договору оренди земельної ділянки, річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки і, на час укладення означеного правочину, становить 485,21 грн.
Оскільки відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував умови договору оренди земельної ділянки, розмір орендної плати за період з 04.02.2020 до 31.12.2024, становить 2677,97 грн, який і просить позивач стягнути з відповідача в судовому порядку.
Також Черкаська міська рада в позові зазначає, що оскільки договір оренди земельної ділянки був укладений відповідачем 04.02.2020, а рішення органу місцевого самоврядування «Про передачу громадянину ОСОБА_1 земельної ділянки в оренду по АДРЕСА_1 (вільна земельна ділянка)» було прийнято 02.10.2019, тому за період часу з 02.10.2019 до 03.02.2020, на підставі п.п. «з» п.28 договору оренди земельної ділянки позивач просить суд стягнути з відповідача упущену вигоду в розмірі 164,61 грн.
Крім того, позивач у позові зазначає, що внаслідок порушення взятих на себе договірних зобов`язань, а також порушення ним вимог чинного законодавства, Черкаською міською радою здійснено нарахування відповідачу пені в сумі 113,41 грн, що узгоджується з положеннями п.14 договору оренди земельної ділянки від 04.02.2020.
Підсумовуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди землі в сумі 2842,58 грн та пеню в сумі 113,41 грн, а також судовий збір у розмірі 3028 грн.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20 червня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 08 год 40 хв 28 липня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.24-25).
Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2025 розгляд справи був відкладений до 11 год 00 хв 11.08.2025.
У судовому засіданні, що відбулося 11 серпня 2025 року о 11 год 00 хв представник позивача за довіреністю Прокопчук А.П. позовні вимоги підтримала повністю з підстав, що викладені у позовній заяві, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Щодо заперечень проти позову, що викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву, то представник позивача пояснила, що згідно положень ст.281 Податкового кодексу України, особи з інвалідністю ІІ групи мають пільги щодо сплати земельного податку, однак предметом спору є орендна плата, що є відмінним поняттям від земельного податку.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні, що відбулося 11 серпня 2025 року, позовні вимоги не визнав з підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву, та пояснив, що він надав відповідачу всі документи для відведення земельної ділянки йому для встановлення тимчасового гаража для розміщення у ньому спеціального автомобіля, яким він кермує як особа з інвалідністю. Крім того, в судовому засіданні відповідач підтвердив факт ним підписання договору оренди земельної ділянки від 04.02.2020, а також і не заперечив той факт, що з часу підписання ним означеного правочину грошових коштів по сплаті орендної плати він позивачу не сплачував саме з підстав того, що він звільнений від сплати орендної плати, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи.
11 серпня 2025 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08 год 30 хв 18 серпня 2025 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію представника позивача, висловлену як письмово, так і під час проголошення вступного слова, а також позицію відповідача, що викладена письмово та проголошена у вступному слові, дійшов таких висновків.
Об`єктом оренди є земельна ділянка площею 0,0024 га для будівництва тимчасового гаражу (п.2 Договору).
У п.8 Договору сторони цього правочину обумовили, що договір укладено на 5 років з дати його підписання уповноваженим представником сторін.
Орендна плата сторонами Договору обумовлена в п.9, 10, 11, відповідно до яких за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі. Річна орендна плата за користування земельною ділянкою встановлюється в розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки і на час укладення договору становить 485,21 грн.
Обчислення розміру грошової оцінки та орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення, функціонального використання та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, та затвердженою Кабінетом Міністрів України формою, що заповнюється під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.
Орендна плата за землю вноситься орендарем рівними частками до 15-го серпня та 15-го листопада. Орендар бере на себе обов`язок уточнення зміни розмірів орендної плати та банківських реквізитів через фінансові та податкові органи на місцях.
Пунктом 14 Договору сторони обумовили, що за несвоєчасне внесення орендної плати стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку. Нарахування пені здійснюється протягом усього строку прострочення сплати орендних платежів.
Згідно п.п. «б» та «з» п.28 Договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату, а також відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення від 02.10.2019 №2-5192 до моменту набуття чинності договору оренди.
Із розділу «Підписи сторін» Договору суд встановив, що цей правочин скріплений підписами орендодавця в особі міського голови ОСОБА_2 та орендаря ОСОБА_1 (а.с.7-12).
Крім того в судовому засіданні були досліджені розрахунки заборгованості як по орендній платі, так і по пені, зі змісту яких суд встановив, що розмір заборгованості ОСОБА_1 по орендній платі згідно умов Договору, за період із січня 2020 року до 31.12.2024, становить 2677,97 грн, 164,61 грн упущеної вигоди та 113,41 грн пені (а.с.15-16).
Із посвідчення серії НОМЕР_1 , що видане повторно Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради 15.01.2018 і яким документований відповідач ОСОБА_1 , відповідач є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.36).
Також із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , що видане 04.12.2007 ВРЕР м. Свердловська, суд встановив, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки ЗАЗ 110380-40, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , відчуження якого заборонено без дозволу Управління соціального захисту населення (а.с.37).
Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1,2 статті 93 Земельного кодексу України (далі ЗК України), право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства..
Згідно ч.1,2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції станом на день укладення договору оренди землі) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Частинами 1, 2 ст.21 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Орендна плата для цілей розділу XII цього Податкового кодексу України - обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди; (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, далі ПК України).
Пунктом 288.1 ст.288 ПК України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
При цьому розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем (крім випадків консервації таких земельних ділянок або визнання земельних ділянок забрудненими (потенційно забрудненими) вибухонебезпечними предметами) (пункт 288.4 статті 288 Податкового кодексу України).
Абзацом 5 ч.1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати за земельну ділянку, а в разі оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також орендної плати за водний об`єкт.
Означеному праву орендодавця кореспондується обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт (абз.7 ч.2 ст.25 Закону України «Про оренду землі»).
Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Суд, здійснивши аналіз означених норм матеріального права, а також безпосередньо дослідивши умови договору оренди землі, що укладений між Черкаською міською радою як орендодавцем та ОСОБА_1 як орендарем, встановив, що його зміст містить усі істотні умови договору оренди землі, зокрема: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дату укладення та строк дії договору оренди; орендну плату із зазначенням її розміру, індексацію, спосіб та умов розрахунків, строки, порядок її внесення і перегляд та відповідальності за її несплату.
Водночас суд звертає увагу учасників справи, що матеріали цивільної справи не містять належних і допустимих доказів тим юридичним фактам, що договір оренди землі від 24.01.2020, був розірваний або визнаний недійсним у встановленому законом порядку.
У зв`язку з цим, суд зробив висновок, що відповідач ОСОБА_1 , уклавши договір оренди землі з Черкаською міською радою, безумовно зобов`язався сплачувати орендну плату за користування об`єктом оренди протягом усього строку дії договору оренди землі.
Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано суду доказів на спростування наявної заборгованості щодо сплати орендної плати, розмір, порядок нарахування та строки сплати якої чітко визначені сторонами договору оренди землі в п.9,10,11 цього правочину.
Розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по орендній платі за земельну ділянку по АДРЕСА_1 , згідно договору оренди землі, що зареєстрований в ЄДР 04.02.2020 за №35399043 (а.с.15) є зрозумілим, чітким та об`єктивним, а тому суд вважає його належним та допустимим доказом існування заборгованості відповідача перед позивачем щодо розміру орендної плати, що підлягала оплаті ОСОБА_1 позивачу задля належного виконання умов Договору, за період з січня 2020 до 31.12.2024, у розмірі, що заявлений до стягнення.
У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості зі сплати відповідачем орендної плати згідно умов договору оренди землі від 24.01.2020, який заявлений позивачем до стягнення з відповідача і становить 2677,97 грн, є обгрунтованим та таким, що відповідає як умовам означеного правочину, так і положенням чинного законодавства, а тому таким, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Що стосується заперечень відповідача проти задоволення позову з призми того, що він є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, то суд зазначає про таке.
Як вже суд зазначав у мотивувальній частині судового рішення одним із нормативно-правових актів, що регламентує порядок сплати орендної плати, пільги щодо її сплати, а також ставки сплати тощо, є Податковий кодекс України.
Статтею 288 ПК України передбачено підстави нарахування орендної плати (п.288.1 ст.288 ПК України), мінімальний та максимальний розмір орендної плати (п.288.5 ст.288 ПК України), а також види земельних ділянок, орендна плата за користування якими не нараховується (п.288.8 ст.288 ПК України). Проте цією нормою кодифікованого нормативно-правового акту не передбачено пільги щодо сплати орендної плати за користування земельними ділянка, в тому числі і для встановлення тимчасового гаражу особами з інвалідністю.
Водночас суд звертає увагу, що положеннями ПК України передбачено не пільги щодо сплати орендної плати, а звільнення від її сплати щодо певного виду земельних ділянок, зокрема:
1) абзац 1 підпункту 38.6 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачає, що не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб;
2) абзац 2 підпункту 38.7 пункту 38 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлює, що не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року до 29 лютого 2020 року включно, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб;
3) абзац 1 підпункту 52-4 пункту 54 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачає, що не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності;
4) абзац 2 підпункту 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України встановлює, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.
Також правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 3551-XII від 22 жовтня 1993 року (далі Закон №3551).
Перелік пільг особам з інвалідністю внаслідок війни, визначені у статті 13 Закону №3551. Зокрема, п.24 ч.1 ст.13 Закону №3551 передбачено, що особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги: звільнення від орендної плати за нежилі приміщення, що орендуються особами з інвалідністю внаслідок війни під гаражі для спеціальних засобів пересування (автомобілів, мотоколясок, велоколясок тощо) та безплатне надання для цих засобів гаражів-стоянок незалежно від їх форми власності
З аналізу означеної норми матеріального права суд зробив висновок, що особи з інвалідністю внаслідок війни та прирівняні до них особи звільнені від сплати орендної плати лише у випадку, якщо такі особи орендують нежиле приміщення під гаражі для спеціальних засобів пересування, зокрема і автомобіля.
Отже законодавець чітко визначив об`єкт оренди, орендуючи який, особи з інвалідністю внаслідок війни та прирівняні до них особи звільнені від сплати орендної плати це нежилі приміщення, які орендуються під гаражі.
Визначальним для правильного застосування означеної норми матеріального права є встановлення тієї обставини, що відноситься до нежилих приміщень.
Згідно роз`яснень Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 01.12.2006 «Щодо визначення термінів житлових
та нежитлових приміщень» під нежитловим приміщенням слід розуміти приміщення в структурі житлового будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним
об`єктом цивільно-правових відносин.
Отже можна зробити висновок, що нежилі приміщення це приміщення, які не призначені для постійного чи тимчасового проживання людей, а використовуються для комерційної, виробничої або іншої діяльності, що не пов`язана з проживанням, і є об`єктом цивільно-правових відносин.
Водночас земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч.1 ст.79 ЗК України).
З огляду на викладене, суд зробив висновок, що положення п.24 ч.1 ст.13 Закону №3551 щодо звільнення від орендної плати осіб з інвалідністю внаслідок війни та прирівняних до них осіб підлягають застосуванню у випадку укладення ними договору оренди не на земельну ділянку під гараж з метою зберігання в ньому спеціального автомобіля, а у випадку укладення договору оренди саме нежилого приміщення під гараж, тобто вже побудованого на земельні ділянці об`єкту нерухомості.
У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що заперечення відповідача проти позовних вимог з призми того, що він як особа з інвалідністю 2 групи, який має пільги, встановлені законодавством для ветеранів війни інвалідів війни, є такими, що не грунтуються на положеннях законодавства, зокрема і п.24 ч.1 ст.13 Закону №3551, а тому відхиляються судом.
Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача упущеної вигоди та пені у розмірах відповідно 164,61 грн та 113,41 грн, то суд зазначає про таке.
Пунктом 14 Договору сторони обумовили, що за несвоєчасне внесення орендної плати стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який стягується пеня, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, але не більше визначеної законом ставки пені за несвоєчасну сплату земельного податку. Нарахування пені здійснюється протягом усього строку прострочення сплати орендних платежів.
Згідно п.п. «б» та «з» п.28 Договору передбачено, що орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату, а також відшкодувати орендодавцю суму упущеної вигоди (не отриманого прибутку) в розмірі орендної плати за весь період з дати прийняття рішення від 02.10.2019 №2-5192 до моменту набуття чинності договору оренди.
Отже, підписанням Договору без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнаний та погодився з усіма умовами такого договору.
Зміст зобов`язань в наведеному Договорі, в контексті сплати упущеної вигоди та пені, викладено досить зрозуміло, оскільки системний аналіз Договору дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін цього правочину зводилась до оренди земельної ділянки для встановлення відповідачем тимчасового гаражу, за що відповідач зобов`язаний був сплачувати як розмір орендної плати, так і упущену вигоду та пеню у випадку несвоєчасного внесення орендної плати.
Частинами 1,2,3 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.
Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.
Частиною 1 ст.627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази, які підтверджують факт ознайомлення орендаря з умовами договору щодо умов і розміру сплати як упущеної вигоди, так і пені; наявні відомості про те, що саме відповідач ОСОБА_1 погодився з умовами з приводу упущеної вигоди та пені; позивачем доведені обставини, які давали можливість суду переконатись в тому, з приводу яких відносин був укладений Договір, та хто ознайомлений з викладеними в ньому умовами.
Отже, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обставин щодо обґрунтованості нарахування позивачем упущеної вигоди в розмірі 164,61 грн та пені в сумі 113,41 грн.
Крім того, суд перевірив означені розрахунки на предмет їх відповідності положенням п.14 та п.п. «б» та «з» п.28 Договору та встановив, що позивачем вони виконані у відповідності до означених умов Договору, а також з врахуванням суми боргу відповідача по сплаті орендної плати. Водночас матеріали справи не містять будь-яких контррозрахунків відповідача щодо помилковості або неправильності їх проведення позивачем.
Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що і позовні вимоги про стягнення з відповідача упущеної вигоди та пені за несвоєчасне внесення орендної плати є обгрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає про таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Із дослідженої платіжної інструкції №168 від 11.06.2025 (а.с.18) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 3028 грн, які, згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягали стягненню з відповідача на користь позивача.
Проте, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються, особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Як вбачається з копії посвідчення серії НОМЕР_1 , що видане повторно Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради 15.01.2018 і яким документований відповідач ОСОБА_1 , останній є особою з інвалідністю 2 групи.
Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідач ОСОБА_1 , відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю 2 групи, суд, з урахуванням положень ч.1, 6 ст.141 ЦПК України, дійшов висновку, що судові витрати позивача на сплату судового збору у сумі 3028 грн слід компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст. 6, 509, 525, 526, 610, 612, 627, 638 ЦК України, ст. 79, 93 ЗК України, ст.14, 288 ПК України, ст.13, 15, 21, 24, 25 Закону України «Про оренду землі», ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 80, 81, 89, 133, 141, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд
позовну заяву Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором оренди землі задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Черкаської міської ради заборгованість за договором оренди землі від 24 січня 2020 року в розмірі 2955 (дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят п`ять) гривень 99 (дев`яносто дев`ять) копійок, з яких: 2677 (дві тисячі шістсот сімдесят сім) гривень 97 (дев`яносто сім) копійок заборгованість по сплаті орендної плати за період з 24.01.2020 до 31.12.2024, 164 (сто шістдесят чотири) гривні 61 (шістдесят одна) копійка упущена вигода, та 113 (сто тринадцять) гривень 41 (сорок одна) копійка пеня за несвоєчасне внесення орендної плати.
Компенсувати Черкаській міській раді за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 18 серпня 2025 року.

Сторони в справі:

Позивач: Черкаська міська рада, , місцезнаходження: м. Черкаси, вул. Байди Вишневецького, 36.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий: О. В. Петренко