Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 335/2118/25
Провадження №: 2/332/1594/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2025 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,

при секретарі - Васильченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» ( місце знаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 82, офіс 7) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.10.2019 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №87146 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий

кредит в розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 грн.; дата надання кредиту: 07.05.2021; дата надання кредиту 20.10.2019; строк кредиту : 14 днів, до 02.11.2019 ; стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних.

Згідно з п. 1.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 1.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені

реквізити платіжної банківської карти № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів . На підтвердження виконання Товариством умов Кредитного договору, позивач надає

інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2025 року, відповідно до якої 20.10.2019 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що являється доказом видачі кредитних коштів.

Умовами п. 6.1 Договору Цей Договір складений українською мовою, підписаний з

використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до

Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними

у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків.

На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч. 3 ст. 175

ЦПК України позивач повідомляє, що останнім на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 87146 від 20.10.2019 року, проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога була залишена Відповідачем без виконання.

28.10.2021 року між ТОВ «Займер » та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Займер » відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 87146, станом на 04.12.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 9640,00

грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00

грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7640,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі.

Ухвалою від 09.04.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам по справі надано строк для подання заяв по суті справи.

11.04.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Іванісова В.С. надійшов відзив на позовну заяву , в якому зазначено , що позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів (зарахування кредитних коштів на карту відповідача ), а також обґрунтування розміру заборгованості у розмірі 9640,00 грн. Зазначає , що розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом надання відповідачу кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру.Крім того, зазначає , що після спливу визначеного договором строку кредитування , кредитодавець не має право нараховувати відсотки за користування кредитними коштами. З довідки розрахунку заборгованості не вбачається за який період позивач рахував відсотки за користування кредитними кошами. Відповідно до умов договору , за користування кредитними коштами відповідач сплачує 2% в день, тобто за 14 днів- 560,00 грн. Однак в позовній заяві позивач зазначає заборгованість за відсотками у сумі 7 640 грн. Вважають, що позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку позовної давності ( строк дії договору закінчився 03.11.2019 року, позивач звернувся до суду з позовом 03.03.2025 ). Просять прийняти відзив на позовну заяву , врахувати зазначені обставини при розгляду справи, застосувати до позовних вимог строк позовної давності , в задоволені позову відмовити в повному обсязі( а.с. 58-75).

22.04.2025 року під представника позивача Пархомчук С.В. до суду надійшла відповідь на відзив, яку просять долучити до матеріалів справи . Вважають відзив відповідача на позовну безпідставним , необґрунтованим , просять залишити його без розгляду та задоволення , розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати , позовні вимоги задовольнити в повному обсязі(а.с. 78-91)

24.04.2025 року представником відповідача суду надано заперечення на відповідь на відзив , наполягає на застосуванні до позовних вимог строку позовної давності(а.с. 101-105).

Сторони в судове засідання не з`явились. Представником позивача у відповіді на відзив значено про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, надали суду відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, просять при розгляді справи по суті врахувати обставини викладені ними у відзиві на позов та запереченнях. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 13 ЦПК України одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості ( ст. 627 ЦК України).

20.10.2019 року між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №87146 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір Відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий

кредит в розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 2000,00 грн.; дата надання кредиту

20.10.2019; строк кредиту : 14 днів, до 02.11.2019 ; стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних.

Згідно з п. 1.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 1.4. кредитного договору Відповідачем були зазначені

реквізити платіжної банківської карти № НОМЕР_1 для перерахування кредитних коштів . На підтвердження виконання Товариством умов Кредитного договору, позивач надає

інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 10.01.2025 року, відповідно до якої 20.10.2019 року на картковий рахунок Відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , що являється доказом видачі кредитних коштів.

Довідкою ТОВ «Займер» про ідентифікацію підтверджено , що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено договір №87146 від 20.10.2-219 ідентифікований ТОВ «Займер» .Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового фдентифікатора (КL4304)): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі.

Умовами п. 6.1 Договору Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними

у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків.

На виконання вимог ч. 4 ст. 16 ЗУ «Про споживче кредитування» п. 6 ч. 3 ст. 175

ЦПК України позивач повідомляє, що останнім на адресу ОСОБА_1 була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором № 87146 від 20.10.2019 року, проте, станом на дату подачі позову, зазначена вимога була залишена Відповідачем без виконання.

28.10.2021 року між ТОВ «Займер » та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «Займер » відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 87146, станом на 04.12.2024 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 9640,00

грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2000,00

грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 7640,00 грн.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Статтею 1050ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Щодо строків позовної давності суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, представник відповідача заявив про застосування строку позовної давності .

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Договір про надання фінансового кредиту № 87146 укладений 20.10.2019 строком на 14 днів, тобто до 02.11.2019, тому з 03.11.2019 починає обраховуватися строк позовної давності, оскільки саме з цієї дати починається порушення права позивача. Тобто загальна позовна давність починається з 04.11.2019 та закінчується 04.11.2022.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (№211), p 12.03..2020 до 22.03.2020 р. на всій території України запроваджено карантин. У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє Постановою Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року продовжено карантин до 30.06.2023).

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-ІХ (далі - Закон № 540-ІХ).

За змістом підпункту 3 пункту 12 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» вказаного Закону № 540-ІХ під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 384, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 ЦПК України, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.

Відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Воєнний стан запроваджений з 24.02.2022 і триває донині.

Отже, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, введений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 воєнний стан на території України, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» із позовною заявою (05.03.2025), суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності, оскільки відповідні строки зупинені з 24.02.2022 (коли ще позовна давність за вимогами за кредитним договором не спливла), у зв`язку з введенням воєнного стану.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримала від первісного кредитора грошові кошти, які вчасно не повернула , а тому з неї на користь правонаступника кредитора ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» належить стягнути заборгованість за кредитним договором №87146 від 20.10.2019 року .

Разом з тим, щодо стягнення простроченої заборгованості за поцентами за кредитним договором №87146 від 20.10.2019 року, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу.

Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягенню річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах прав та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до договору № 87146 від 20.10.2019 року кредит надається строком на 14 днів, з 20.10.2019 до 02.11.2019 року. При цьому, як вбачається договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності , платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Сторони домовились, що поверненя кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невідємною частиною цього договору .

Так , згідно Графіку розрахунків (додаток 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 87146 від 20.10.2019 року) , сума нарахованих процентів за користування кредитом, в межах строку кредитування, складає 560 грн.

Таким чином, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитування є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після закінчення строку їх дії відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 року в справі №175/4753/15-ц.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 87146 від 20.10.2019 року

в розмірі 2560,00 грн., яка складається з: 2000,00 грн. - заборгованість за сумою кредиту (тіло кредиту) ; 560,00 грн. проценти за користування кредитом , нараховані в межах строку кредитування.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 34889 від 04.02.2025 р.(а.с. 1).

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ » підлягає стягненню судовий збір у розмірі 643,29 грн., виходячи з такого розрахунку (заявлено суму у розмірі 9640,00 грн., задоволено на суму 2560,00 грн.) 2422,40 грн. судовий збір , сплачений при подачі позову до суду х 2560,00 грн./ 9640,00 грн. = 643,29 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» - задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» ( , місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7) заборгованість за кредитним договором №87146 від 20.10.2019 в сумі 2560,00 грн. , яка складається з заборгованості за сумою кредиту (тіло кредиту) 2000,00 грн. , проценти за користування кредитом 560,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» ( , місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 643,29 грн.

В задоволені інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення .

У зв`язку з перебуванням судді Сінєльніка Р.В. з 26.08.2025 до 02.09.2025 у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню №1-кп/332/20/25 (справа № 332/1098/22) відносно ОСОБА_2 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України , повний текст рішення виготовлено 02.09.2025 року.

Суддя Р.В. Сінєльнік