Головуючий у суді першої інстанції: Хромова О.О.
У Х В А Л А

21 липня 2025 року місто Київ

справа № 755/11386/21

провадження№22-ц/824/12250/2025

Київський апеляційний в складі судді-доповідача Стрижеуса А.М., вирішуючи питання про прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі батька у вихованні дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом:

- спілкування з дитиною щосереди з 15.00 до 18.00 та щосуботи з 11.00 до 18.00 без присутності матері дитини ОСОБА_3

- спілкування з дитиною для її привітання у день народження дитини, Новій рік та Різдво щорічно;

- необмеженого спілкування з дитиною засобами телефонного, електронного та поштового зв`язку з урахуванням розпорядку дня дитини для нічного відпочинку та зайнятості дитини у зв`язку з відвідуванням гуртків, секцій, навчанням тощо.

У іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, 27 червня 2025 року за допомогою засобів поштового зв`язку ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу..

Ухвалою Київського апеляційного суду від 07 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: для долучення до апеляційної скарги копії скарги та доданих документів для інших учасників справи, подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, а також подання доказів сплати судового збору.

18 серпня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Горкавий О.П. через засоби поштового в`язку подав клопотання про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Зазначає, що адвокат Горкавий О.П. планував ознайомитися з матеріалами справи 18 серпня 2025 року та привести апеляційну скаргу відповідно до вимог ст. 356 ЦПК України та в установлені судом строки.

Однак через хворобу з 18 серпня 2025 року не зміг ознайомитись з матеріалами справи, відповідно не виконав вимоги ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Крім того, в заяві про усунення недоліків представник ОСОБА_1 - адвокат Горкавий О.П. просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, обґрунтовуючи тим, що на час ухвалення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 був неповнолітнім.

Розглянувши заяву про звільнення ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір», відстрочення, розстрочення сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Так, згідно до ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України , суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

позивачами є:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, стаття 8 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав, які суду необхідно врахувати для вирішення питання, зокрема, про звільнення від сплати судового збору.

При цьому, положення Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і у строки, покладається на особу, яка подає скаргу.

За змістом статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про судовий збір», з урахуванням наведеної практики ЄСПЛ, основною підставою для звільнення особи від сплати судового збору (крім осіб, які звільненні від такої сплати в силу вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір») є скрутний майновий стан, який особа повинна довести належними доказами.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд апеляційної інстанції вважає, що відсутні підстави для звільнення від сплати судового збору, оскільки заявник не є позивачем/заявником у даній справі, а посилання на те, що скаржник на дань ухвалення рішення не був повнолітнім не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

Враховуючи викладене, клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Горкавого О.П. про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

При цьому, суд вважає за можливе продовжити представнику ОСОБА_1 - адвокату Горкавому О.П. строку для усунення недоліків, а саме: приведення апеляційної скаргу у відповідність вимогам ст. 356 ЦПК України, а також надання доказів сплати судового збору.

Частиною 2 статті 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Керуючись статтями 127, 356, 357 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Відмовити представнику ОСОБА_1 - адвоката Горкавого Олександра Петровича в задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору.

Продовжити представнику ОСОБА_1 - адвоката Горкавого Олександра Петровича для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2023 року строком до 09 вересня 2025 року .

Роз`яснити скаржнику, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліків апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач : А.М. Стрижеус