печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Козлова Р.Ю.,

при секретарі Іваненку С.С.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з даним позовом, просила суд ухвалити рішення, яким визначити заборгованість за аліментами ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 у розмірі 314 950,00 грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за аліментами на доньку ОСОБА_3 в сумі 314 950,00 гривень. та суми пені.

В обґрунтування позову, Позивач зазначила, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2010 року шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано. Від шлюбу Позивач та Відповідач мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року у справі № 757/9596/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів за минулий час укладено мирову угоду, яка визнана судом. За умовами вказаної мирової угоди ОСОБА_2 зобов`язався приймати участь в утриманні дитини в наступному обсязі: в межах та у порядку, встановлених мировою угодою, оплачувати будь - які витрати щодо виховання та навчання дитини, якщо виховання та навчання дитини здійснюється підприємствами, організаціями, установами, суб`єктами підприємницької діяльності усіх форм власності, зокрема, але не виключно: витрати щодо дошкільної, шкільної (середньої загальної), середньої спеціальної, вищої освіти, додаткової освіти; витрати що виникають чи виникнуть у зв`язку із перебуванням чи участю дитини у оздоровчих, освітніх, творчих, виховних, спортивних закладах, гуртках, групах, секціях. Оплата здійснюється виключно при наданні ОСОБА_2 документів, що підтверджують зарахування дитини до відповідних навчальних закладів про яке вказано вище. Донька Позивача та Відповідача ОСОБА_3 є ученицею 10-Б класу ТОВ «Київський міжнародний ліцей «СТАДІ ЕКЕДЕМІ» з 26.09.2024 року. За умовами вказаної вище мирової угоди ОСОБА_2 06.11.2024 року здійснив часткову оплату за навчання згідно рахунку наданого ТОВ «Київський міжнародний ліцей «СТАДІ ЕКЕДЕМІ». В подальшому Відповідач відмовився здійснювати платежі за навчання доньки за рахунками. Позивач самостійно змушена була здійснювати оплату на навчання доньки, обов`язок який, відповідно до умов мирової угоди від 11.02.2015 року, був повністю покладений на ОСОБА_2 27 лютого 2025 року, Позивач звернулась письмово до Відповідача з вимогою сплатити їй оплачені витрати на освіту доньки в сумі 314 950,00 гривень. У відповідь на вимогу від Відповідач відмовився здійснювати оплату послуг за навчання. Таким чином станом на 10.03.2025р. у ОСОБА_2 наявна заборгованість щодо утримання доньки в сумі 314 950,00 грн. Також просила стягнути неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 10 березня 2025 року по 13 березня 2025 року,

Посилаючись на вищевикладені обставини, Позивач просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача подав відзив в якому вказав, що Пунктом 4.7 укладеної Мирової угоди визнаною Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 1 лютого 2015 року, передбачено, що «Сторони домовились у випадку зміни за згодою сторін навчального закладу, де навчається Дитина, зміни кількості та тематичних напрямків гуртків, груп, секцій тощо, у яких приймає участь Дитина, Відповідач оплачуватиме вартість відповідних витрат у повному розмірі. Дочка ОСОБА_3 у 2024 році дійсно була зарахована до 10 класу Київського міжнародного ліцею «СТАДІ АКАДЕМІ». В той же час, про цю обставину Відповідачу було повідомлено лише постфактум, а він ніякої згоди на переведення дочки до нової школи не давав. Виключно в якості компромісу та жесту доброї волі, не будучи зобов`язаним сплачувати за навчання у закладі вибір якого з ним не узгоджувався, за погодженням із Позивачем та в межах своїх фінансових можливостей Відповідач сплатив за частину вартості навчання - на суму 194 790,00 грн. згідно рахунку №КЛ 00-000542 від 23.10.2024 р. Звертає увагу на те, що лише частина здійснених Позивачем оплат, є оплатою саме за освітні послуги. Призначенням ряду платежів є оплата «Інформаційно-консультаційних послуг». Вимога оплати відповідно до номенклатури замовлення №УУ00-014438 від 29.11.2024 року та рахунку NoCT-00-000991 від 26.02.2025р. «туристичні послуги ardmore UCLA 20.07-10.08 Лос Анжелес» ніяким чином не врегульована мировою угодою та не ґрунтується на її положеннях. Вказував, що відповідно до довідки державного виконавця заборгованість у Відповідача відсутня, тому просив у позові відмовити.

Також представник відповідача подав заяву про закриття провадження і вважає, що спір між цими сторонами, з того самого предмету і з тих самих підстав, вже був предметом розгляду суду, завершився укладенням мирової угоди, ухвала про закриття якої набрала законної сили ще у 2015 році. Тому представник відповідача, посилаючись на п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, просить суд закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі. Також просив відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження, посилаючись на те, що у визнаній судом Мировій угоді відповідно до ухвали Печерського районного суду міста Києва від 11.02.2015 року у справі №757/9596/14-ц, відсутні умови та конкретно визначені розміри грошових сум, які заявлені саме у судовій справі №757/13175/25, що розглядається в суді. Вказав, що позивач зверталась до приватного виконавця щодо стягнення заборгованості, але отримала мотивовану відмову з рекомендаціями звернутися до суду для визначення стягнення визначеного розміру заборгованості по сплаті аліментів пов?язаних із освітою. Окрім того, представник позивача 02.04.2025 року звертався до виконавчої служби, де відкрито виконавче провадження, із заявою та доданими документами в якій просив здійснити перерахунок заборгованості і визначити заборгованість Відповідачу на утримання ОСОБА_3 у розмірі 314 950,00 грн. Листом від 08.05.2025 року виконавча служба підтвердила, що розрахунок за виконавчим листом № 757/9596/14-ц здійснюється виходячи з 1500 грн. на місяць та рекомендували звернутись до суду. За вказаних обставин та враховуючи відмови приватного виконавця та державної виконавчої служби щодо стягнення заявлених сум, саме суд має вирішити спір щодо розміру заборгованості.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав свій відзив і подану заяву про закриття провадження, посилаючись на наявність виконавчого листа про стягнення коштів за навчання і наявність щодо предмету спору судового рішення у вигляді ухвали суду про визнання мирової угоди.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2008 року між Позивачем та Відповідачем був укладено шлюб.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2010 року у справі № 2-4420/10 шлюб між Позивачем та Відповідачем розірвано.

Від шлюбу Позивач та Відповідач мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 лютого 2015 року у справі № 757/9596/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів за минулий час було визнаного укладену між сторонами Мирову угоду від 11.02.2015р.

За умовами вказаної мирової угоди ОСОБА_2 зобов`язувся приймати участь в утриманні дитини в наступному обсязі: в межах та у порядку, встановлених мировою угодою, оплачувати будь - які витрати щодо виховання та навчання дитини, якщо виховання та навчання дитини здійснюється підприємствами, організаціями, установами, суб`єктами підприємницької діяльності усіх форм власності, зокрема, але не виключно: витрати щодо дошкільної, шкільної (середньої загальної), середньої спеціальної, вищої освіти, додаткової освіти; витрати що виникають чи виникнуть у зв`язку із перебуванням чи участю дитини у оздоровчих, освітніх, творчих, виховних, спортивних закладах, гуртках, групах, секціях. Оплата здійснюється виключно при наданні ОСОБА_2 документів, що підтверджують зарахування дитини до відповідних навчальних закладів про яке вказано вище.

Також, відповідно до п. 4.8. вказаної мирової угоди сторони домовились, що ОСОБА_2 забезпечуватиме безпосередньо, без участі матері, оплату послуг відповідних закладів, організацій, установ, суб`єктів підприємницької діяльності, котрі надають (чи надаватимуть) послуги з освіти та/або виховання дитини, відповідно до визначених відповідними суб`єктами господарювання умов та строків оплати.

Відповідно до п. 4.11. мирової угоди сторони домовились, що в подальшому, коли дитина навчатиметься у відповідних навчальних закладах освіти з метою отримання загальної середньої освіти, позашкільної освіти; професійно - технічної освіти; вищої освіти, вартість набуття дитиною відповідної освіти оплачуватиме ОСОБА_2 .

За умовами п. 4.17. мирової угоди сторони домовились, що у випадку належного виконання ОСОБА_2 умов цієї мирової угоди він вважатиметься таким, що належно виконує свої зобов`язання щодо утримання дитини.

ОСОБА_3 є ученицею 10-Б класу ТОВ «Київський міжнародний ліцей «СТАДІ ЕКЕДЕМІ» з 26.09.2024 року згідно з договором №70004099, що підтверджується довідкою № 182 від 27.02.2025 року.

Відповідно до наданих Позивачем роздруківок листування в мобільному додатку Телеграм між Сторонами підтверджується факт сповіщення відповідача про зміни навчального закладу і укладення відповідного договору. Цей факт також підтвердив у судовому засіданні представник відповідача.

За умовами вказаної вище мирової угоди ОСОБА_2 06.11.2024 року здійснив часткову оплату за навчання згідно рахунку наданого ТОВ «Київський міжнародний ліцей «СТАДІ ЕКЕДЕМІ».

В подальшому ОСОБА_2 , відмовився здійснювати платежі за навчання доньки за рахунками, які надсилались йому на мобільний телефон, що передбачено умовами мирової угоди.

Надання освітніх послуг по навчанню ОСОБА_3 регулюється Публічним договором.

Згідно п. 4.3. даного Публічного договору повна або часткова оплата Замовником (батьком або матір) вартості послуг є підтвердженням того, що Договір укладено.

Суд встановив і представники сторін підтвердили, що 06.11.2024 року Відповідач здійснив часткову оплату за навчання доньки ОСОБА_3 згідно рахунку №КЛО-000542 від 23.10.2024 ТОВ «Київський міжнародний ліцей «СТАДІ ЕКЕДЕМІ».

Згідно ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Таким чином суд вважає доведеним той факт, що Відповідач погодив укладання Публічного договору з ТОВ «Київський міжнародний ліцей «СТАДІ ЕКЕДЕМІ» про надання освітніх послуг ОСОБА_3 .

27 лютого 2025 року, Позивач звернулась письмово до ОСОБА_2 з вимогою сплатити їй оплачені витрати на освіту спільної доньки ОСОБА_3 в сумі 314 950,00 гривень. До вказаної вимоги були надані всі рахунки з навчального закладу та відповідні квитанції про їх оплату.

У відповідь на вимогу Відповідач відмовився здійснювати оплату послуг за навчання мотивуючи тим, що з ним навчальний заклад не узгоджувався, а його оплата, яку він здійснював раніше - це жест доброї волі.

Однак суд вважає таку відмову не вмотивованою і приходить до висновку, що станом на 10.03.2025р. у Відповідача - ОСОБА_2 наявна заборгованість щодо утримання доньки ОСОБА_3 в сумі 314 950,00 грн. за період з вересня 2024 року.

При цьому суд не приймає посилання представника відповідача, що лише частина здійснених Позивачем оплат, є оплатою саме за освітні послуги. Судом було встановлено, що всі рахунки і замовлення виставлені саме за договором № 70004099, який передбачає різні види послуг і витрат пов`язаних з освітнім процесом саме ОСОБА_3 , в тому числі і витрати відповідно до замовлення №УУ00-014438 від 29.11.2024 року та рахунку NoCT-00-000991 від 26.02.2025р., що стосується навчального процесу з переміщенням до Лос Анжелесу . Такі витрати передбачені в пунктах 3.1.1 і 4.11 і Мирової угоди входять до обсягу зобов`язань Відповідача.

За умовами визнаної судом мирової угоди сторони передбачили обов?зок Відповідача як батька в повному обсязі нести витрати за навчання дитини. Однак конкретно визначена сума не вказана, лише зазначено про мінімальний розмір 1500 грн.

Позивач звернулася до приватного викоанвця щодо стягення заборованості, але отримала мотивовану відмову для необхідності звернутися до суду для встановлення розміру заборгованості по сплаті аліментів, оскільки в Мировій угоди суми не вказані, немає строку пред?явлення до виконання і інше.

У частині восьмій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений статтею 71 згаданого Закону,відповідно до частини восьмої якої суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

З урахуваннях встановлених обставин, суд вважає необґрунтованою заяву представника відповідача про закриття провадження у справі.

Суд також зауважує, що всі заявлені Позивачем витрати з оплати освітніх послуг і пов`язані з освітнім процесом витрати документально підтверджені і не спростовані Відповідачем та його представником в судовому засіданні.

Тому суд вважає, що Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання щодо утримання дитини через ухилення від виконання свого обов`язку з оплати освітніх послуг і пов`язаних з освітнім процесом витрат.

У відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 розділу III Закону України «Про охорону дитинства» - предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, але якщо такої домовленості не досягнуто, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері чи батька дитини і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 27 цієї Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тобто, доказами можуть бути будь-які дані, на підставі яких суд повинен встановити наявність обставин, що обґрунтовують вимоги позивача щодо наявності у відповідача заборгованості по сплаті аліментів саме з його вини.

Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Стаття 78 ЦПК України, яка регулює питання допустимості доказів, передбачає, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Щодо вимог Позивача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 10 березня 2025 року по 13 березня 2025 року, то суд вважає такі вимоги належно не вмотивованими, оскільки це не передбачено умовами вищенаведеної Мирової угоди між сторонами.

З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, суд вважає необхідним визначити заборгованість Відповідача витрат на освітній процес ОСОБА_3 у розмірі 314 950,00 грн. та стягнути з Відповідача на користь Позивача заборгованість в сумі 314 950,00 гривень.

Оскільки судом задоволено позов, а позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 3149, 50 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 80, 84, 180, 181, 182, 183, 184, 191, 194. 195, 196 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 2,10,76-81, 141-142, 200, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів - задовольнити частково.

Визначити заборгованість за аліментами ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 314 950,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за аліментами на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 314 950,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 3149, 50 гривень судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Повне рішення суду складено 08 серпня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, або якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя