Справа № 198/555/25
Провадження № 2/0198/313/25
29.08.2025
У Х В А Л А

29 серпня 2025 року суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинський М.В., розглянувши заяву про самовідвід при розгляді позовної заяви по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 21.06.2017 року в розмірі 32668,72 грн. станом на 15.07.2025 року.

Справа надійшла, згідно автоматизованого розподілу, в провадження судді Білинського М.В.

Суддею встановлено наступне.

Суть позову зводиться до того, що позивач АТКБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором. При цьому відповідач ОСОБА_1 є офіційним працівником, який тривалий час (понад 12 років) працює в Юр`ївському районному суді Дніпропетровської області посаді секретаря судового засідання, майже 4-ри роки перебуває у фактичному підпорядкуванні судді Білинського М.В.

Приймаючи до уваги наявність у судді Білинського М.В. тривалого соціального зв`язку (службового) з Літвіченко В.О. може виникнути сумнів у неупередженості (безсторонності) судді при розгляді цієї справи.

За таких обставин, об`єктивність та неупередженість будь-якого прийнятого суддею Білинським М.В. рішення може бути поставлено під сумнів.

Згідно п.5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. Тобто, заявлення самовідводу є обов`язком, а не правом судді.

Згідно практики ЄСПЧ (рішення від 09.11.2006 року по справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії»), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість в демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України, передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч.2 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить до висновку про його обгрунтованість.

Для усунення сумнівів у неупередженості та обєктивності суду при розгляді справи, попередження можливості скасування рішення за мотивів упередженості судді, вважаю за необхідне задовольнити заяву про самовідвід головуючого по справі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Білинського М.В. про самовідвід при розгляді позовної заяви по цивільній справі за позовомАкціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом договором задовольнити.

Матеріали цивільної справи №198/555/25 (провадження 2/0198/313/25) передати до канцелярії Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області для визначення судді у порядку встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Білинський