Провадження № 2/205/339/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Костромітіної О. О.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про відшкодування збитків в порядку регресу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 11 472,42 гривень, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грнивень, а також витрати на правову допомогу у розмірі 12 793,30 гривень.

Заявлені позовні вимоги обґрунтував тим, що між ПрАТ «СК «Вусо» та ОСОБА_3 02.03.2021 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -04-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням забезпеченого транспортного засобу «Suzuki Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 . 17 лютого 2022 року о 10.05 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, в районі будинку №80 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Suzuki Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої транспортні засоби були пошкоджені, чим спричинено матеріальної шкоди. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05.04.2022, у діях відповідача ОСОБА_2 встановлено порушення ПДР України та останнього визнано винувати у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Потерпіла особа у вказаній ДТП ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Вусо» із заявою про виплату страхового відшкодування. Співробітниками страхової компанії 22.02.2022 було здійснено огляд автомобіля «Suzuki Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 , та складено акт (протокол) огляду ТЗ заява на виплату, фото-таблицю пошкоджень, розрахунок суми страхового відшкодування та ремонтну калькуляцію. Факт ДТП від 17.02.2022 визнано страховою компанією страховим випадком, що підтверджується страховими актами № 2227257-1 від 06.04.2022. ПрАТ «СК «Вусо» було проведено розрахунок та здійснено виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_3 у сумі 37 650,52 гривень. Транспортний засіб «Mazda 626», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував 17.02.2022 відповідач був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту ЕР № 204770845 у ПАТ СК «Євроінс Україна», яке здійснило на рахунок ПрАТ «СК «Вусо» виплату страхового відшкодування з урахуванням амортизаційного зносу та вирахування франшизи у розмірі 26 178,10 гривень. Враховуючи недостатність страхової виплати для повного відшкодування завданої шкоди, відповідач повинен виплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою ПАТ СК «Євроінс Україна» та з врахуванням франшизи, яка складає 11 472,42 гривень. 29 липня 2024 року між ПрАТ «СК «Вусо» та позивачем ФОП « ОСОБА_4 » було укладено договір про відступлення права вимоги № 29/07/2024, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № -04-01 від 02.03.2021. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

23 грудня 2024 року представник відповідача адвокат Іванчик П. В., подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що регресні вимоги до відповідача заявлені безпідставно, оскільки він не є суб`єктом відповідальності, коло яких визначено статтею 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Як вбачається зі Страхового акту № 63029/1/2022 від 31.08.2022, в ньому зазначено можливість регресного позову через те, що страхувальник ОСОБА_2 не повідомив Страховика в строк. Отже, позивач заявляє регресні вимоги на підставі підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників ваших транспортних засобів», і пов`язує своє звернення з позовом із встановленим фактом неповідомлення страхувальником про настання ДТП у встановлені Законом строки. Але відповідач своєчасно повідомив страхувальника, що підтверджується відповідними доказами. Окрім того, розмір страхового відшкодування, розрахований ПАТ «СК «Євроінс Україна» здійснений невірно, оскільки застосований неправомірний коефіціент фізичного зносу 0,4. І це за умови, що строк експлуатації пошкодженого автомобіля на момент ДТП був лише три роки. Позивач не направляв на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги та вимогу про відшкодування збитків у порядку регресу. Також заперечував проти відшкодування за рахунок відповідача понесених адвокатських витрат, оскільки вони є неспівмірними, не відповідають критерію реальності і розумності, із заявленими позовними вимогами, та не підтверджено належними доказами про оплату. На підставі викладеного, просив суд у задоволенні позовних вимог ФОП « ОСОБА_1 » відмовити у повному обсязі.

В свою чергу, 25 грудня 2024 року позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що у даному випадку пред`явлено вимогу до винної особи про відшкодування непогашеної частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. При відшкодуванні шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, більшості випадків різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Таким чином, відповідач помилково вважає, що повна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в цілому повинна відшкодовуватись ПАТ СК «Євроінс Україна» у сумі 37650,52 гривень. Оскільки ПАТ СК «Євроінс Україна» виплатило страхове відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Вусо» за шкоду, що спричинена внаслідок ДТП 17 лютого 2014 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, то позивач має право на отримання різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка одержана від страховика, а саме суми в розмірі 11 472, 42 гривень. Отже, відповідач за даним позовом є належним. Крім того, посилання відповідача на те, що в Страховому акті №63029/1/2022 від 31.08.2022 зазначено про можливість регресного позову через те, що страхувальник ОСОБА_2 не повідомив страховика в строк не є вирішальним для справи, оскільки станом на дату розгляду справи сам страховий акт №63029/1/2022 від 31.08.2022 не оскаржувався страхувальником ОСОБА_2 . Страхова компанія компенсує матеріальний збиток, а різницю між збитком та вартістю відновлювального ремонту компенсує винна особа. Отже, позивачу належить право вимоги до відповідача в порядку регресу на суму 11 472, 42 гривень. Позивачем було здійснено повідомлення відповідача про відступлення права вимоги відповідним листом, який був направлений на його адресу разом із актом (вимогою) №840, що підтверджується відповідним реєстром відправлення відділення поштового зв`язку Укрпошти. Також, позивач повністю заперечує проти заяви відповідача про зменшення витрат на правову правничу допомогу, вважає необґрунтованою та не підтвердженою будь-якими доказами.

Ухвалою суду від 30 січня 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ПАТ «СК «Євроінс Україна».

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представником відповідача адвокатом Іванчиком П. В. було надано суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, в якій також зазначено заперечення проти задоволення позову ФОП « ОСОБА_1 ».

Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи ПАТ «СК «Євроінс Україна» було повідомлено своєчасно та належним чином, про що є підтвердження в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 02 березня 2021 року між ПАТ «СК «Вусо» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-04-01, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «Suzuki Vitara», державний номерний знак НОМЕР_1 від пошкодження, знищення або втрати внаслідок ДТП, протиправних дій третіх осіб, випадкового пошкодження транспортного засобу чи угону.

17 лютого 2022 року о 10.05 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Мазда» д/н НОМЕР_2 , рухаючись по вул. Січових стрільців, в районі б. 80 у м. Дніпро, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Сузуки» д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби пошкоджені, чим спричинена матеріальна шкода.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, з викладеного слідує, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17 лютого 2022 року за участю автомобілів «Suzuki Vitara», номерний знак НОМЕР_1 , та «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_2 , є відповідач ОСОБА_2 .

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль Suzuki Vitara», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження.

ОСОБА_3 звернувся до ПАТ «СК «Вусо» з вимогою про виплату страхового відшкодування за договором страхування, внаслідок чого спеціалістами ПАТ «СК «Вусо» було здійснено огляд застрахованого автомобіля, складено акт (протокол) огляду ТЗ заяву на виплату від 28.02.2022, який підписано власником пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_3 , а також 04.04.2022 проведено ремонтну калькуляцію та розрахунок суми страхового відшкодування на суму 37 650,52 гривень.

ПАТ «СК «Вусо» визнало дорожньо-транспорту пригоду, яка мала місце 17.02.2022, страховим випадком, та прийнято рішення про виплату ОСОБА_3 суми страхового відшкодування у розмірі 37 650,52 грнивень, яка перерахована на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 згідно платіжного доручення № 10602 від 06.04.2022.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , станом на 17.02.2022 була застрахована у ПАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № -204770845 від 02.07.2021. Забезпечений транспортний засіб автомобіль «Mazda 626», номерний знак НОМЕР_2 .

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування № 5 від 26.07.2022 та страхового акту №63029/1/2022 від 31.08.2022 представниками ПАТ «СК «Євроінс Україна», розмір /страхового відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП від 17.02.2022 власнику автомобіля «Suzuki Vitara», номерний знак НОМЕР_1 визначено у розмірі 26 178,10 грн. та зазначену суму виплачено на розрахунковий рахунок ПАТ «СК «Вусо».

Таким чином, ПАТ «СК «Вусо» не відшкодовано різницю між завданою шкодою винуватцем ДТП та виплатою ПАТ «СК «Євроінс Україна» у розмірі 11 472,42 гривень.

29 липня 2024 року між ПАТ «СК «Вусо» та ФОП « ОСОБА_1 » укладено договір про відступлення права вимоги № 29/07/2024, відповідно до якого позивач ФОП « ОСОБА_1 » набув право вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача ОСОБА_2 згідно Додатку № 1 до договору від 29.07.2024.

29 липня 2024 позивачем направлено на адресу відповідача Акт (вимогу) № 2004203-1 про відшкодування збитків в порядку регресу з вимогою про сплату грошової суми в розмірі 11 472,42 гривень, а також письмове повідомлення про відступлення права вимоги.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У Постанові ВСУ від 31.05.2017 року у справі № 6-2969цс16 року зазначено, що «з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника (зокрема, винуватця ДТП) покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про Відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Постановою Верховного Суду від 07.02.2019 р. у справі № 645/3746/16-ц викладено позицію, згідно якої «якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). З урахуванням наведеного, правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці».

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 990 ЦК України.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Аналогічні висновки викладено і у постанові Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 755/9320/15-ц.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , як безпосередньо винна особа у ДТП, зобов`язаний відшкодувати ФОП « ОСОБА_1 », який є правонаступником ПАТ «СК «Вусо» згідно договору про відступлення права вимоги, різницю між завданою шкодою та виплаченим розміром страхового відшкодування ПАТ «СК «Євроінс Україна» у розмірі 11 472,42 гривень.

Аргументи представника відповідача, щодо незгоди з визначеним розміром страхового відшкодування, розрахованим ПАТ «СК «Євроінс Україна», з неправомірним застосуванням коефіціенту фізичного зносу 0,4., суд не приймає до уваги, оскільки у даному випадку пред`явлено вимогу до винної особи про відшкодування непогашеної частини повної вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, без урахування коефіцієнту фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. При відшкодуванні шкоди, заподіяної у результаті пошкодження транспортного засобу, більшості випадків різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою утворюється внаслідок того, що страхові компанії вартість відновлювального ремонту обраховують з урахуванням коефіцієнту зносу транспортного засобу, тоді як фактичні витрати на ремонт здебільшого перевищують зазначену суму. Крім того, відповідачем не було оскаржено відповідні розрахунок та страховий акт, не надано суду жодного доказу стосовно іншого розміру страхового відшкодування, як і не заявлено відповідного клопотання про призначення судової експертизи для визначення правильності розрахунку страхового відшкодування.

Доводи представника відповідача щодо неотримання відповідачем повідомлення про відступлення права вимоги та вимоги про відшкодування збитків, суд також не може прийняти до уваги, оскільки позивачем на підтвердження факту направлення вказаних документів надано суду копію поштової квитанції, яка долучена до матеріалів справи.

Крім того, згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

За таких обставин, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими внаслідок чого задовольняє позовні вимоги у повному обсязі та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача різницю між завданою шкодою та виплаченим розміром страхового відшкодування ПАТ «СК «Євроінс Україна» у розмірі 11 472,42 гривень.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення.

Так, Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу адвоката, суду надано договір про надання правової допомоги № 88 від 01.02.2024, укладений між ФОП « ОСОБА_1 » та адвокатом Трикозом Д. Є., а також додаткову угоду №1 акт-приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору від 18.10.2024, яка містить деталізацію щодо характеру наданої правової допомоги та її вартості. Представником позивача наведено розрахунок розміру правничої допомоги на суму 12 793,30 гривень, який включає: вивчення матеріалів страхової справи, підготовку та відправку адвокатських запитів, підготовку позовної заяви, процесуальних документів, заяв та клопотань у необхідній кількості та представництво інтересів у суді. На підтвердження понесення витрат до справи також долучено квитанцію до прибуткового касового ордеру від 18.10.2024 на суму 12 793,30 гривень.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи, критерію їх необхідності та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 12 793,30 гривень є завищеними. Крім того, заявлені позивачем витрати на правову допомогу перевищують розмір позовних вимог, а саме заявленої до стягнення суми.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені витрати в розмірі 12 793,30 гривень є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності витрат, розумності їх розміру, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати в розмірі 5 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Євроінс Україна», про відшкодування збитків в порядку регресу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 збитки у розмірі 11 472 (одинадцять тисяч чотириста сімдесят дві) гривні 42 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О. О. Костромітіна