Справа № 385/739/24
Провадження № 2/385/343/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Д ОД А Т К О В Е

19.08.2025 року м. Гайворон

Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Венгрина М. В.,

секретар судового засідання Шевченко Л. О.,

розглянувши в судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

в провадженні суду перебувала цивільна справа № 385/739/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 21.07.2025 позов задоволено частково, встановлено строк для подання доказів понесених судових витрат, позивачки ОСОБА_1 , протягом п`яти днів після ухвалення рішення та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати 01.08.2025.

25.07.2025 представником позивача, через підсистему «електронний суд» було скеровано на адресу суду заяву про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат.

01.08.2025 справу знято з розгляду в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті в кримінальному провадженні № 402/442/19 та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 19.08.2025.

Від представника позивачки 01.08.2025 надійшла заява про проведення судового засідання за його та його довірительки відсутності.

Інші учасники справи були належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не повідомили., що не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Згідно п. 3 ч. 1, ч. 2, 4, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

За таких обставин, враховуючи положення статті 270 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення у справі за їх відсутності.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення, матеріали справи в межах питання, яке розглядається, суд доходить такого висновку.

Враховуючи, що останній день строку для подання доказів понесених судових витрат - 26.07.2027, а представником позивачки заяву подано 25.07.2025, то відповідні докази подано у встановлений строк.

Пунктом 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктами 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно із ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження розміру витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано квитанцію про сплату вартості експертизи від 19.12.2024 на суму 30291,20 грн, договір № 331 від 20.07.2023 про надання правової (професійної правничої) допомоги, додаткову угоду від 03.05.2024 до договору № 331, акт виконаних робіт від 22.07.2025 до договору № 331, прибуткові касові ордери про оплату послуг адвоката на суми 20000 грн та 30000 грн від 03.05.2024 та 22.07.2025, відповідно.

Тобто за час розгляду цивільної справи № 385/739/24 позивачкою ОСОБА_1 понесені судові витрати в загальній сумі 80291,20 грн, що складаються з оплати експертизи в сумі 30291,20 грн. та витрат на правничу допомогу в сумі 50000,00 грн.

Слід вказати, що такий розмір судових витрат відповідає орієнтовному попередньому розрахунку, що зазначений в позовній заяві.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. (Постанови ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 у справі № 917/1071/18).

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Розподіляючи витрати, понесені на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною позивача є підставою для відшкодування судом витрат про сплату вартості експертизи та на професійну правничу допомогу в зазначеному представником позивачки розмірі, який доведений, документально обґрунтований та відповідають критерію розумної необхідності таких витрат.

Суд вважає, що понесені витрати є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача в користь позивачки.

При цьому суд враховує, що відповідачем щодо неспівмірності розміру судових витрат не заявлялось.

Витрати на проведення експертизи підтверджено належним доказом квитанцією про сплату за таку та актом здачі-приймання висновку експерта (Т. 2 а. с. 96).

При цьому суд бере до уваги те, що позов задоволено частково, а саме на 86,67 %, (7872,8*100/9084), а отже судові витрати на правничу допомогу та у зв`язку з проведенням експертизи розподіляються пропорційно, тобто з відповідача на користь позивачки слід стягнути 69588,38 грн (80291,20*86,67/100) понесених витрат на правничу допомогу та на проведення експертизи, а в решті - відмовити.

Керуючись ст. 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати проведення експертизи та на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 69588 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) грн 38 коп.

В решті відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня проголошення додаткового рішення до Кропивницького апеляційного суду. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 19.08.2025.

Суддя: М. В. ВЕНГРИН

Дата документу 19.08.2025