Провадження № 22-ц/812/1500/25
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 серпня 2025 року м. Миколаїв

справа № 490/3315/22

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого Коломієць В.В.

суддів Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Носіковим І.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником - адвокатом Маркіним Сергієм Ігоровичем на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 05 квітня 2024 року під головуванням судді Шолох Л.М., повне судове рішення складено цього ж дня,

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі АТ «Кредобанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Позивач зазначав, що 27 квітня 2018 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 17020/2018, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 801 666 грн 19 коп. на строк до 26 квітня 2025 року. В. п 3.3. Кредитного договору обумовлено значення первинної процентної ставки в розмірі 14,49% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 17020/2018/2 від 27 квітня 2018 року та між позивачем та ОСОБА_1 10 липня 2018 року було укладено договір застави.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, відповідач просив стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 659 914 грн 74 коп., що складається з: 590 793 грн 81 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 24 942 грн 51 коп.- прострочені відсотки, штрафи за невиконання грошових зобов`язань в загальній сумі 44 178 грн 42 коп. Крім того АТ «Кредобанк» просило стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 65999 грн 47 коп.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2024 року стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №17020/2018 від 27 квітня 2018 року у сумі 659 914 грн 74 коп., яка складається: заборгованість за тілом кредиту 590 793 грн 81 коп.; заборгованість за простроченими відсотками 24 942 грн 51 коп.; штраф за невиконання не грошових зобов`язань в період з 01.09.2019 по 01.06.2021 року 44 178 грн 42 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» судовий збір у розмірі по 4 949 грн 36 коп. з кожного. В частині стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правову допомогу відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що відповідачі порушили взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість згідно розрахунку позивача за наданим кредитом, що підлягає стягненню. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які підтверджують сплату позивачем гонорару та інших витрат пов`язаних із наданням правової допомоги, також матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк для звернення із заявою про перегляд заочного рішення. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Маркін С.І., посилаючись на незаконність рішення, просив його скасувати та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позову.

Зазначав, що 24 червня 2021 року було вчинено виконавчий напис №2169 на звернення стягнення на предмет застави та 27 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. було відкрите виконавче провадження №662289020 на підставі виконавчого напису №2169, яким запропоновано звернути стягнення на предмет застави відповідно до договору застави №410. Також виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника. В подальшому виконавцем було накладено арешт на предмет застави рухоме майно: автомобіль марки PEUGEOT, модель 3008, 2018 року випуску, який на праві власності належить ОСОБА_1 . Наразі майно перебуває на штраф майданчику. За такого, на думку апелянта, відбулося подвійне стягнення кредиту, як то звернення стягнення на майно та продовження нарахування заборгованості за кредитним договором. Між тим, суд першої інстанції невірно надав оцінку доказам, що маються в справі дійшов невірного висновку про задоволення позову, оскільки подвійне стягнення заборгованості не передбачено законодавством.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Кредобанк» - адвокат Павленко С.В. просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Позивач не погоджується з твердженням апелянта щодо подвійного стягнення за виконавчим написом. Вказує, що відповідач навмисно вводить в оману суд, маніпулює фактами з метою скасування законного рішення суду, оскільки зазначений виконавчий напис був скасований рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 липня 2022 року у справі № 490/6461/21 та жодних стягнень за виконавчим написом не відбувалося, заборгованість за кредитним договором не погашена.

В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Маркін С.І. - підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.

Представник АТ «Кредобанк» - адвокат Павленко С.В. - просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про дату час і місце розгляду справи належним чином повідомлена, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відтак, порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому має юридичне значення доти, поки не припинене основне зобов`язання.

Судом встановлено, що 27 квітня 2018 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 17020/2018, згідно якого відповідачу було надано кредит у сумі 801 666 грн 19 коп. зі строком кредитування 84 місяці до 26 квітня 2025 року, зі змінюваною процентною ставкою, що на час укладання договору становила 14,49% річних (т. 1 а.с. 23-30).

За умовами цього Договору кредит було видано для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки PEUGEOT, модель 3008, 2018 року випуску, укладеного між позичальником ОСОБА_1 і ТзОВ «Торговий дім «Автосвіт Миколаїв».

Згідно підпункту 5.3.1. Кредитного договору №17020/2018 позичальник сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,4% від суми заборгованості за кредитом, щомісячно за кожен випадок порушення, невиконання або неналежного виконання обов`язків.

Відповідно до п.п. 5.3.3. Кредитного договору вказані штрафи нараховуються щомісячно, починаючи з наступного місяця, що настав за місцем порушення або виявлення порушення. Сума заборгованості за кредитом визначається станом на 01 число кожного місяця, в якому нараховується штраф. У випадку виконання вказаних обов`язків/вимог штраф скасовується з наступного місяця за місцем виконання.

У пункті 5.4. Кредитного договору сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафу, пені) за цим Договором прирівнюються до строку позовної давності, встановленої законом для основної вимоги за цим Кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №17020/2018 від 27.04.2018 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 27 квітня 2018 року було укладено: договір поруки №17020/2018/2 (т. 1 а.с. 33).

Як вбачається з п. 1.1. договору поруки, Поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором № 17020/2018 від 27.04.2018 року.

Відповідно до п. 2.5. договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність.

Згідно п. 4.7. договору поруки він припиняється зі спливом трьохрічного строку від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Також для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №17020/2018 від 27.04.2018 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 10 липня 2018 року укладено договір застави №410 (т. 1 а.с. 31-32).

Відповідно до п. 1.2. договору застави предметом застави є рухоме майно: автомобіль марки PEUGEOT, модель 3008, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав належним чином, що підтверджується меморіальними ордерами від 27.04.2018р. № 22763362, № 22763862 (т. 1 а.с. 10,11).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 той в порушення взятих на себе зобов`язань несвоєчасно та не в повному обсязі погашав кредитну заборгованість, внаслідок чого станом на 17 лютого 2022 року у нього утворилась заборгованість перед банком у сумі 659 914грн 74 коп., яка складається: заборгованість за тілом кредиту 590 793 грн 81 коп., заборгованість за простроченими відсотками 24 942 грн 51 коп., штраф за невиконання не грошових зобов`язань в період з 01.09.2019 по 01.06.2021 року 44 178 грн 42 коп. (т. 1 а.с. 8-9).

07 квітня 2022 року ПАТ «Кредобанк» було направлено досудові вимоги до позичальника та поручителя про необхідність погашення вищевказаної суми заборгованості, та вимагало достроково, у 30 денний строк з моменту отримання вимоги повернути вказані суми Банку. Вказані вимоги були отримані відповідачами, про що свідчить дата та особистий підпис ОСОБА_1 на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (т. 1 а.с. 58-69).

За таких обставин АТ «Кредобанк» відповідно до умов укладеного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив кінцевий строк погашення кредиту, а тому набув право на дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів та штрафів.

Однак протягом строків, вказаних у досудових вимогах банку, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не здійснили заходів щодо досудового врегулювання спору із позивачем та не здійснили жодного погашення заборгованості за кредитним договором №17020/2018 від 27.04.2018 року.

24 червня 2021 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. було вчинено виконавчий напис №2169 про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки PEUGEOT, модель 3008, 2018 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 52).

27 липня 2021 року на підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Баришніковим А.Д. було відкрите виконавче провадження №662289020 (т. 1 а.с. 54).

01 лютого 2022 року приватним виконавцем Баришніковим А.Д. було винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку із винесенням Центральним районним судом м. Миколаєва у справі № 490/6461/21 ухвали про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа (т. 1 а.с. 56-57).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/6461/21 за позовом ОСОБА_1 до АТ «Кредобанк» від 27.07.2022 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 10.10.2022 року, вищевказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню (т. 1 а.с. 150-165).

За такого заборгованість за рахунок заставного майна не погашалась.

Встановивши викладені обставини, відповідно до ст. 526, 549, 550, 553, 554, 611, 1050, 1054 ЦК України суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором №17020/2018 від 27 квітня 2018 року, що станом на 17 лютого 2022 року становить 659 914 грн 74 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 590 793 грн 81 коп.; заборгованості за простроченими відсотками 24 942 грн 51 коп.; штрафу за невиконання не грошових зобов`язань в період з 01.09.2019 по 01.06.2021 року 44 178 грн 42 коп.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо неправильного визначення судом розміру заборгованості за Кредитним договором.

Приписами частини першої статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Єдиним доводом апеляційної скарги ОСОБА_1 є те, що суд першої інстанції не врахував факт вчинення нотаріусом 24 червня 2021 року виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави та відкриття на підставі цього виконавчого напису 27 липня 2021 року приватним виконавцем Баришніковим А.Д. виконавчого провадження №662289020, у межах якого було винесено постанову про розшук майна боржника та накладено арешт на предмет застави: автомобіль марки PEUGEOT, що, на думку апелянта, свідчить про подвійне стягнення кредитної заборгованості.

Проте такі доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає безпідставними, оскільки рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/6461/21 від 27.07.2022 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 10.10.2022 року, вищевказаний виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, а тому заборгованість за рахунок заставного майна не погашалась.

Отже доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не було наведено.

За такого колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішив справу згідно з нормами матеріального права, які підлягали застосуванню до даних правовідносин, повно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, які надали сторони, та прийшов до вірного висновку про наявність підстав для задоволення вимог Банку про стягнення з відповідачів кредитної заборгованості у визначеному позивачем розмірі.

Таким чином, відповідно до ст. 375 ЦПК України колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Оскільки судом апеляційної інстанції оскаржуване рішення не було скасовано або змінено, то відсутні підстави для зміни проведеного судом першої інстанції розподілу судових витрат.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Маркіним Сергієм Ігоровичем, залишити без задоволення.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Коломієць

Судді Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повна постанова складена 28 серпня 2025 року