П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2025 року м. Миколаїв

справа №469/523/24

провадження №22-ц/812/1473/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Тавлуя В. В. у приміщенні суду у селищі Березанка Миколаївської області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал» або Товариство) звернулося до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало наступним.

14 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою було укладено кредитний договір №223591781 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до якого останній надано кредит у вигляді кредитної лінії у сумі 17 000 грн. Вказані кошти були перераховані на її банківську карту № НОМЕР_1 хххх НОМЕР_2 .

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору станом на день подання позовної заяви утворилася загальна заборгованість у сумі 77 812,40 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 17 000 грн та заборгованості по відсотках у сумі 60 812,40 грн, які нараховані в у тому числі на підставі ст.625 ЦК України.

Позивач вказував, що 28 листопада 2018 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 (дія якого згідно з додатковими угодами продовжена до 31 грудня 2024 року), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 14 вересня 2021 року у сумі 49 949,40 грн, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №163 від 07 грудня 2021 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 (дія якого згідно з додатковими угодами продовжена до 30 грудня 2024 року), відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 77 812,40 грн, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року.

06 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №06/03/2024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором на суму 77 812,40 грн, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 77 812,40 грн, судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

Відповідачка проти задоволення позову заперечувала, вказуючи на те, що кредитний договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не укладала, грошові кошти у сумі 17 000 грн не отримувала, позивач не набув права вимоги за кредитним договором, оскільки відсутні докази переходу прав вимоги за договорами факторингу.

Також відповідачка вважала необґрунтованими до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн, оскільки їх нарахування не підтверджено належними доказами.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволено.

З ОСОБА_1 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором №223591781 від 14 вересня 2021 року у сумі 77 812,40 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 17 000 грн та заборгованості за відсотками у сумі 60 812,40 грн.

Також з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» стягнуто судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів належними доказами набуття права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором та наявність заборгованості за ним.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд вважав, що такі витрати є співмірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, а також, часом, витраченим адвокатом на виконання зазначених робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно оцінив надані позивачем докази.

Відповідачка стверджувала, що позивачем не було доведено укладення нею кредитного договору, належність їй номеру телефону НОМЕР_3 , який був використаний при його укладенні, та факту набуття позивачем права вимоги за кредитним договором.

Також вона вказувала на те, що платіжна картка, на яку були зараховані кредитні кошти, була втрачена нею у 2021 році.

Крім того, ОСОБА_1 зазначала, що нараховані позивачем відсотки є завищеними, бо позивач їх нарахував за межами строку кредитування, який був визначений датою 04 жовтня 2021 року.

Фактичні обставини справи

14 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з заявкою на отримання грошових коштів, у якій серед іншого, вказала номер карти для перерахування коштів 5168-74-хххх-5348, фінансовий номер телефону НОМЕР_3 .

14 вересня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали кредитний договір №223591781, за умовами якого кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у сумі 18 500 грн зі сплатою процентів за користування коштами.

За умовами п. 1.3 кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 17 000 грн одразу після укладення договору, який має бути повернено до 04 жовтня 2021 року.

У пункті 1.7 Договору сторони визначили, що кредитна лінія надається строком на 20 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі - дисконтний період), а саме до 04 жовтня 2021 року. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладання договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Сторони погодили, що встановлений в п.1.7 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена, При цьому сторони узгодили, що кількість днів, на які продовжується дисконтний період, дорівнює 30 днів (пункт 1.8 договору).

У п. 1.9.1 зазначено, що виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 98,55 процентів річних, що становить 0,27 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним.

Згідно з п. 1.9.2 за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 400,48 процентів річних, що становить 1,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець за своїм вибором може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті.

Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду (п.1.9.3 договору).

Також, посилаючись на положення ст. 212 ЦК України сторони договору домовилися, що відкладальною обставиною за цим договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8 договору.

Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору.

Пунктом 1.11 договору передбачено, що основна сума кредиту має бути повернута не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, а у разі якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з урахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду та у разі продовження строку дії договору на умовах п. 1.12 договору, основна сума кредиту має бути повернута не пізніше дати визначеної за правилами п. 1.12.1 договору, але у будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору (закінчення строку його дії чи дати його дострокового розірвання). Також позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти у будь-який час.

Пункт 1.12 договору визначає, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:

1.12.1 зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду;

1.12.2 з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.9 та 1.12.2 договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником (пункт 1.13 договору).

Згідно з п.4.3 Договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України.

Зміст договору свідчить, що сторонами було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. Вказаний договір був підписаний електронними підписами сторін, зокрема, ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV3D37R.

Виконання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» обов`язку щодо надання грошових коштів ОСОБА_1 в сумі 17 000 грн підтверджується платіжним дорученням від 14 вересня 2021 року, довідками АТ «ТаскомБанк» та АТ КБ «ПриватБанк» про зарахування коштів на банківську картку ОСОБА_1 та випискою АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку ОСОБА_1 .

У довідці АТ КБ «ПриватБанк» від 26.04.2025 вказано, що на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_4 . Фінансовий номер телефону, на який направлялася інформація про підтвердження операцій за вказаною картою за період з 14 по 17 вересня 2021 року, - НОМЕР_3 . Цей телефон був вказаний ОСОБА_1 в анкетних даних.

28 листопада 2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» уклало з ТОВ «Таліон Плюс» строком на один рік договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відступити ТОВ «Таліон Плюс» (надалі - Фактор) права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених договором. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимоги, кожен наступний Реєстр прав вимоги є самостійним Додатком та не змінює попередній. Право вимоги переходить до Фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги. Підписанням Реєстру права вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі за відповідним Реєстром прав вимоги.

Додатковими угодами строк дії цього договору було продовжено до 31 грудня 2024 року.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №163 від 07 грудня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до ОСОБА_1 на суму 49 949,40 грн.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01 (дія якого згідно з додатковими угодами продовжена до 30 грудня 2024 року), відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки на загальну суму 77 812,40 грн, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року.

06 березня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №06/03/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зобов`язалося відступити ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Також умовами зазначеного договору сторони передбачили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора в момент підписання ними акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників.

Відповідно до реєстру боржників та акту прийому-передачі реєстру боржників від 06 березня 2024 року до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки на суму 77 812,40 грн.

З виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , наданої позивачем, вбачається, що відповідачка має заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2021 року у сумі 77 812,40 грн, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 17 000 грн та заборгованості по відсотках у сумі 60 812,40 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з нормами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України).

В силу частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з вимогами частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Юніт Капітал» як новий кредитор, до якого перейшли права вимоги за укладеним ОСОБА_1 кредитним договором від 14 вересня 2021 року, просило про стягнення з позичальниці суми неповернутої заборгованості з урахуванням вимог статті 625 ЦК України в розмірі 77 812,40 грн.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, вважав позовні вимоги доведеними в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

З досліджених доказів вбачається, що 14 вересня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали кредитний договір №223591781, який був вчинений в електронній формі. Відповідачка підписала його одноразовим ідентифікатором, який був їй надісланий на її фінансовий телефон, який був вказаний нею у заявці на отримання кредиту та у анкетних даних при зверненні до АТ КБ «ПриватБанк» для оформлення послуг. У цей же день ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 17 000 грн кредитних коштів, що підтверджується, серед іншого, випискою по її рахунку у АТ КБ «ПриватБанк».

За такого доводи відповідачки про те, що вона не укладала кредитний договір та не отримувала кредитні кошти є безпідставними.

Посилання її на те, що вона у 2021 році втратила кредитну карту, на яку позивачем були надіслані кредитні кошти, належними доказами не доведено.

Твердження відповідачки про те, що позивач здійснив неправильне нарахування відсотків за договором, бо строк кредитування становив до 04 жовтня 2021 року, колегія суддів вважає хибними, оскільки за умовами кредитного договору (пункти 1.7, 1.8, 1.12.1, 4.3 Договору) відповідачка погодилася, що після дисконтного періоду, який тривав до 04 жовтня 2021 року, договір був продовжений на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (до 02 січня 2022 року). Після закінчення цього строку проценти нараховувалися у передбаченому договором розмірі на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за порушення відповідачкою грошового зобов`язання. Згідно з розрахунком заборгованості нарахування відсотків за ч.2 ст.625 ЦК України припинилося 31 січня 2022 року (а.с.19-20).

Що стосується непогодження відповідачки з тим фактом, що позивач отримав право вимоги до неї за кредитним договором від 14 вересня 2021 року, бо він був укладений через три роки після першого договору факторингу, то воно є помилковим. Зміст досліджених судом договорів факторингу, строк дії яких був продовжений додатковими угодами до кінця грудня 2024 року, реєстрів прав вимоги, реєстру боржників свідчить про перехід до позивача права вимоги до відповідачки у вказаному позивачем розмірі за кредитним договором №223591781 від 14.09.2021, оскільки до факторів переходило право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому.

Апеляційний суд вважає, що оскільки належними та допустимими доказами у справі підтверджені факти укладання між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору на суму 17 000 грн у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальниці кредитних коштів та невиконання останньою у повній мірі зобов`язань з повернення кредитних коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами та за порушення грошового зобов`язання, а також перехід прав вимоги за цим договором до ТОВ «Юніт Капітал», то у суду першої інстанції були наявні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором у сумі, яка була визначена судом першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Щодо судових витрат

Закон України «Про судовий збір» визначає, що за подання до суду заяв справляється судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Матеріали справи свідчать, що за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 мала сплатити до Державного бюджету України 3633,60 грн судового збору.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 16 липня 2025 року ОСОБА_1 було відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідачці було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, то вона має сплатити до Державного бюджету України судовий збір у сумі 3633,60 грн.

Керуючись статтями 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Березанського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2025 року - без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повна постанова складена 20 серпня 2025 року.