Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 487/4185/25
Провадження 2/487/2356/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21.08.2025 м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - Щербини С.В.,
за участю секретаря судового засідання - Брижатої А.С.,
за відсутності учасників справи належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заявуОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Біржа Нерухомості "Єдвайс-Консульт" про визнання дійсним договору купівлі-продажу
У червні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Біржа Нерухомості "Єдвайс-Консульт" про визнання дійсним договору купівлі-продажу.
Обгрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що 26 березня 1997 року ОСОБА_4 уклала Договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого остання придбала у ОСОБА_2 , який діяв від свого імені і від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену квартиру.
Договір купівлі-продажу від 26 березня 1997 року був посвідчений на Біржі нерухомості «Эдвайс-Консульт», зазначений Договір купівлі-продажу був зареєстрований 26 березня 1997 року на Біржі нерухомості в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за реєстровим №141.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серія НОМЕР_1 від 29 листопада 2024 року, актовий запис №1516.
Вказує, що після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири АДРЕСА_1
У встановлений ст.1270 ЦК України 6-ти місячний строк вона - ОСОБА_1 , яка є рідною дочкою померлої ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Ніка Н.В. Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері.
03 лютого 2025 року приватним нотаріусом Ніка Н.В. Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області була відкрита спадкова справа №5/2025 (у спадковому реєстрі №73582879) після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №79928382, дата видачі 03 лютого 2025 року.
14 червня 2025 року приватним нотаріусом Ніка Н.В. Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області позивачці була видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №114/02-31, відповідно до якої позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивачки у зв`язку з тим, що Договір купівлі-продажу укладений між продавцем ОСОБА_2 , який діяв від свого імені та за свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покупцем ОСОБА_4 , зареєстрований 26 березня 1997 року в місті Миколаєві на Біржі нерухомості «Эдвайс-Консульт» в журналі реєстрації біржових угод, реєстровий №141, отже в біржовому договорі купівлі-продажу є більш ніж декілька осіб, що є порушенням Закону України «Про товарну біржу», а тому біржовий договір укладений з порушенням статті 15 цього Закону. Біржовий договір купівлі-продажу не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору, були порушені ст. ст. 45,47 ЦК України (1963 року), ст.ст.1,8,15,16 Закону «Про товарну біржу», а саме: учасниками біржі є тільки її члени, а неповнолітня особа, яка зазначена у вищевказаному договорі на момент його укладення не мала права бути прийнята в члени біржі.
Вважає, що Договір купівлі-продажу від 26 березня 1997 року, посвідчений на Біржі нерухомості «Эдвайс-Консульт» є дійсним, оскільки продавець і покупець виконали усі умови Договору у відповідності з п.2 ст.220 ЦК України (ведений в дію з 01.01.2004р.) і до теперішнього часу жоден зі сторін угоди, ніяких претензій один до одного не пред`являв.
Всі істотні умови зазначеного договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавець передав покупцю майно та документи на квартиру, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору, вселилась у придбану квартиру і проживала у ній до самої смерті.
У відповідності до п.2 вищезазначеного Договору відчуження квартири було здійснене за 5010,00 грн. (п`ять тисяч десять грн.), які були отримані продавцем за зазначеним Договором купівлі-продажу у повному обсязі до підписання Договору купівлі-продажу зазначеного нерухомого майна. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на теперішній час з об`єктивних причин неможливе, у зв`язку зі смертю покупця квартири - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла у місті Миколаєві ІНФОРМАЦІЯ_2 , що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права.
Ухвалою Заводського районного суду від 24 червня 2025 року по справі було відкрито провадження та призначено до судового розгляду та витребувано у приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ніка Н.В. належним чином завірені копії спадкової справи № 5/2025 заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Учасники справи у судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили.
Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
Судом встановлено, що між ОСОБА_2 (продавець), діючою від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (покупець) на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» 26 березня 1997 року укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .
Згідно із пунктом 2 цього договору, продаж вчинено за 5010 гривень, які продавці отримали від покупця ОСОБА_4 до підписання цього договору.
Також у договорі зазначено, що договір підлягає реєстрації в Миколаївському бюро технічної інвентаризації.
Даний договір відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований товарною біржею в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за №141.
Згідно свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 29 листопада 2024 року ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .
03 лютого 2025 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ніки Н.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ніки Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 червня 2025 року за вих. № 114/02-31, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, який укладений 26 березня 1997 року на Товарній біржі «Едвайс-Консульт», зареєстрований за реєстровим №141, не відповідає вимогам чинного законодавства щодо форми укладання договору, оскільки не є нотаріально посвідченим згідно з вимогами ст. 227 ЦК Української РСР від 18.07.1963 року.
Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог суд приходить до наступного.
Згідно зі статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно зі статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 листопада 2009 року зазначено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
У даному випадку біржова угода укладена у 1998 року, тому спірні правовідносини врегульовані нормами Цивільного кодексу УРСР.
Згідно зі статтею 153 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 224 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року, далі Цивільний кодекс УРСР) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини першої статті 227 Цивільного кодексу УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.
Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Частина перша статті 47 Цивільного кодексу УРСР вказує на те, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього кодексу.
Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (частина друга статті 47 Цивільного кодексу УРСР).
У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано на те, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Зі змісту договору купівлі-продажу від 23.07.1997 року № 164 слідує, що ця угода укладена на Біржі нерухомості відповідно до вимог статті 15 Закону України «Про товарну біржу».
Згідно із частиною першою та другою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ (в редакції станом на 16 лютого 1993 року), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
За своїм змістом договір № 141 від 26 березня 1997 року, укладений на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт» між ОСОБА_2 (продавець), діючою від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (покупець) відповідає вимогам переліченим у статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ.
Зважаючи на приписи частини четвертої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» означена біржова угода не підлягала нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог статті 227 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) ця біржова угода підлягала реєстрації у відповідному Бюро технічної інвентаризації за місцезнаходженням нерухомості.
Зі змісту договору від 26 березня 1997 року № 141 також слідує, що його сторонами дотримано вимог статті 224 Цивільного кодексу УРС (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) та досягнуто істотних умов, визначених для договору купівлі-продажу, а саме продавець передав майно у власність покупцеві, а покупець прийняв майно і сплатив за нього 5010 гривень.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення.
Договір купівлі-продажу №141, квартири АДРЕСА_1 , укладений 26 березня 1997 року на Біржі нерухомості «Едвайс-Консульт між ОСОБА_2 (продавець), діючою від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що зареєстрований КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17 квітня 1997 року слід визнати дійсним.
Судові витрати, згідно заяви позивача, залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Біржа Нерухомості "Єдвайс-Консульт" про визнання дійсним договору купівлі-продажу - задовольнити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .
ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий.
ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП невідомий.
Суддя С.В. Щербина