Номер провадження: 22-ц/813/5291/25
Справа № 495/844/24
Головуючий у першій інстанції Анісімова Н. Д.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Єфименко Наталя Василівна

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2025 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Позивач з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №523. Відповідно до довідки №254 від 12 січня 2024 року, виданої КП«ЖЕО№1», до складу його сім`ї входить неповнолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,і він перебуває на його повному утриманні, відповідач лише зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте вже тривалий час проживає за іншою адресою. 11.08.2021 року позивач звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на свою користь аліментів на утримання спільного сина, однак, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 року йому було відмовлено у видачі судового наказу за вищезазначеною заявою.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року по справі №495/9942/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів позовні вимоги було задоволено. ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти за утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 09.12.2022 року і до повнолітня дитини.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року заява ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року по цивільній була задоволена та зазначено в резолютивній частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, що вірна дата, з якої необхідно стягнути аліменти 11.08.2021 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року зазначену вище ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 квітня 1023 року було скасовано, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки було відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 19.12.2023 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження. Таким чином, зазначеними вище рішеннями різних судових інстанцій не було вирішено питання щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь позивача на утримання спільної неповнолітньої дитини за період з 11.08.2021 року до 09.12.2022 року.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року.

Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду вмотивовано тим, що позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час підлягають задоволенню, оскільки позивачем вживались заходи щодо отримання аліментів з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення та порушення чинних норм матеріального права, просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6 за період з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року скасувати, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі, провадження по справі закрити.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга вмотивована тим, що спір який вже вирішено між тими самими сторонами з того самого предмету спору, повторному розгляду не підлягає.

Скаржник наголошує, що є правові підстави для закриття провадження у даній справі № 495/844/24 з огляду на існування постанови Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року по справі № 495/9942/22, яке набрало законної сили,між тими самими сторонами, про той самий предмет, з наданням правової оцінки у такому рішенні обставинам та підставам позову, заявленим у даній справі.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись з апеляційною скаргою, адвокат Тузлукова І.П. яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала на неї відзив, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , а оскаржуване рішення залишити без змін.

У відзиві зазначено, що в поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 помилково зазначає про те, що спірні правовідносини між сторонами, які були вирішені рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.02.2025 року по справі № 495/844/24 вже розглядались та провадження по справі підлягає закриттю. Крім того, сторона ОСОБА_2 не зазначає, на підставі якого рішення та яким чином мають стягуватись аліменти на утримання спільного сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року. Наголошується, що саме аліментні зобов`язання за цей період були предметом розгляду цієї справи, оскільки вони не були врегульовані іншими судовими рішеннями у справах з цими ж сторонами.

Підсумовуючи викладене, у відзиві зазначено, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 зводяться до цитування норм процесуального права та декларативних принципів права, однак обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей закріплено в ст. 51 Конституції України, та пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Тобто, ОСОБА_2 намагається ухилитись від виконання свого конституційного обов`язку щодо утримання свого неповнолітнього сина.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Єфименко Н.В. в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, а провадження по справі закрити.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Тузлукова І.П. в судовому засіданні в режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Інші учасники справи, в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, були повідомлені належним чином.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників які не з`явились.

Фактичні обставини справи

Сторони по справі являються батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 06.11.2007 року, актовий запис №523.

Відповідно до довідки КП «ЖЕО №1» м. Білгород-Дністровський від 12.01.2021 року неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_7 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проте вже тривалий час мешкає за іншою адресою.

07.11.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області справа № 495/3557/20 видано судовий наказ про стягнення з Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення раду ОСОБА_9 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 та потім з ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця до досягнення ОСОБА_8 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Оскільки з 01.06.2021 року неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за своїм власним бажанням проживав з позивачем ОСОБА_1 та перебував на його вихованні та утриманні, позивач ОСОБА_1 26.07.2020 року звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, в якому просив визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 та припинити з 01.06.2021 року стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , які стягуються на підставі судового наказу виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, справа №495/3557/20.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року, справа №495/5950/21 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), орган опіки та піклування виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про визначення місця проживання дитини, припинення стягнення аліментів - задоволено частково.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.07.2021 року, які стягуються на підставі судового наказу виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, справа №495/3557/20.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.12.2022 року апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року, справа №495/5950/21 залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 30.08.2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 - залишено без задоволення. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.04.2022 року та постанову Одеського апеляційного суду від 19.12.2022 року в частині припинення стягнення аліментів залишено без змін.

11.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 року, справа №495/6528/21 у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відмовлено.

09.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 позов ОСОБА_10 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2022 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.

12.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з заявою про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 та зазначив, що в резолютивній частині даного рішення допущено описку, невірно зазначена дата з якої необхідно стягувати аліменти, замість вірної « ІНФОРМАЦІЯ_8 », зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, справа №495/9942/22 року заява ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 задоволена. В резолютивній частині рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 зазначено, що аліменти необхідно стягувати з 11.08.2021 року, в іншій частині рішення залишено без змін.

ОСОБА_2 не погодившись з рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року та ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, оскаржила зазначені судові рішення в апеляційному порядку.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2023 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року в касаційному порядку не оскаржена, судове рішення набрало законної сили.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена. Ухвала Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.04.2023 року, справа №495/9942/22 року - скасована. В задоволені заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2023 року, справа №495/9942/22 відмовлено.

Ухвалою Верховного суду від 19.12.2023 року ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження на постанову Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року відмовлено.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.08.2021 року по 09.12.2022 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час підлягають задоволенню, оскільки позивачем вживались заходи щодо отримання аліментів з відповідача.

У той же час, відповідачка вказувала як на підставу закриття провадження у справі, що спір між сторонами з того самого предмету спору вже було вирішено та повторному розгляду не підлягає.

Підстави для закриття провадження у справі передбачені статтею 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказано, що: «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що: «необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України)».

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що:

«предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) зазначено, що:

«підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права».

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2024 року у справі № 554/527/23 (провадження № 61-11779св23) зроблено висновок, що «суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили».

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України » та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової визначеності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Рішенням Білгород -Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2023 року ухвалено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ ОСОБА_2 , щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову, а саме з 09.12.2022 року і до повнолітня дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 включно.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.09.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2023 року змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Так, у мотивувальній частині постанови, апеляційний суд зазначив що:

«Проте, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо невідповідності висновків суду, викладених у мотивувальній частині, про стягнення аліментів з 11.08.2021 року.

Так, статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Матеріали справи не містять жодних доказів, що позивач вживав до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

За таких обставин, рішення суду в частині визначення дати стягнення аліментів з 11.08.2021 року підлягає зміні в його мотивувальній частині, оскільки місцевим судом було не вірно визначено підстави для стягнення аліментів за минулий час, з огляду на вищевикладені обставини».

З наведеного вбачається, що вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за вказаний у позові період вже були предметом судового розгляду в рамках цивільної справи № 495/9942/22 між тими самими сторонами і з тих самих підстав, та за наслідками їх розгляду винесене судове рішення, яке набрало законної сили та є чинними на теперішній час.

Процесуальне законодавство України не дозволяє позивачу пред`являти новий позов до того ж відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав, з яких вже є ухвалене судове рішення, що набрало законної сили, оскільки це фактично призведе до переоцінки обставин, встановлених цим рішенням суду. Таке повторне звернення фактично спрямоване на ініціювання нового розгляду та вирішення справи, що не відповідає принципу юридичної визначеності та суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Твердження сторони позивача зазначені у відзиві на спростування доводів апеляційної скарги, не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

На підставі вище зазначеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 є слушними та підлягають задоволенню, а рішення суду скасуванню, з закриттям провадження по справі.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених ст. 255 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції на підставі частини першої статті 377 ЦПК України, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255, ст. 367, 374, ч. 1 ст. 377, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Єфименко Наталя Василівна задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 лютого 2025 року скасувати.

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко