ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 671/1672/24

Провадження № 22-ц/820/1486/25

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), П`єнти І. В., Ярмолюка О. І.

секретар судового засідання Демчук В. М.,

з участю: заявника ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянув у закритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року (суддя Бабій О. М., присяжні Незвищук П. П. і Драгомерецька Р. Ю., повне судове рішення складено 28 лютого 2025 року) у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Волочиської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3 , про усиновлення дітей.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

30 серпня 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаною заявою, зазначав, що з 17 травня 2024 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , яка є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дітей ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Усі вони проживають однією сім`єю, діти ставляться до нього як до батька. Він займається вихованням дітей, дбає про їх фізичний та духовний розвиток, постійно виявляє інтерес до їх внутрішнього світу, приділяє спілкуванню з дітьми багато часу, забезпечує їх матеріальні потреби. Усвідомлює відповідальність за виховання дітей. Він є громадянином України, здоровий, дієздатний, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та дохід. Дружина не заперечує проти усиновлення дітей.

Тому заявник просив винести рішення про усиновлення ним малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_5. , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Внести зміни до актового запису № 23 від 28 січня 2014 року про народження ОСОБА_4 і змінити прізвище дитини з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », по батькові з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_6 », в графі відомості про батька змінити з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_1 ». Внести зміни до актового запису № 132 від 15 червня 2020 року про народження ОСОБА_4 і змінити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », по батькові з « ОСОБА_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в графі відомості про батька змінити з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_1 ».

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви. Посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд не взяв до уваги те, що попри укладення шлюбу у 2024 році, вони знайомі з липня 2023 року. Суд не врахував думку малолітнього ОСОБА_4 , висловлену в суді першої інстанції. Дитина пояснила, що любить його як тата та бажає змінити прізвище. Суд безпідставно відмовив з`ясувати думку малолітньої ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У засіданні апеляційного суду заявник, його представник і заінтересована особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали.

Представник Орган опіки та піклування виконавчого комітету Волочиської міської ради Хмельницької області не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що з 17 травня 2024 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько дітей ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_1 є батьком неповнолітнього ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно з актом обстеження умов проживання дітей № 128 від 14.08.2024, складеним службою у справах дітей Волочиської міської ради, умови проживання дітей за адресою АДРЕСА_1 відповідають нормі, будинок облаштований необхідною кількістю меблів та електропобутовою технікою, для дітей створено належні умови, діти мають місце для сну, навчання та дозвілля, стосунки в сім`ї добрі, дружні, панує повага один до одного.

Відповідно до висновку медичного центру «Звіробій» від 02 липня 2024 року про стан здоров`я ОСОБА_1 є здоровим, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває.

За змістом довідки про доходи від 06 червня 2024 року ОСОБА_1 працює на посаді торгового представника у ФОП ОСОБА_13 .

Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 незнятої чи непогашеної судимості не має.

Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Волочиської міської ради № 2448/19/01-09/36в від 15.08.2024 орган опіки та піклування вважає доцільним усиновлення дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_4 ОСОБА_1 та відповідність такого усиновлення інтересам дітей.

За змістом нотаріально посвідченої заяви від 09.08.2024 ОСОБА_3 надає згоду на усиновлення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловіком ОСОБА_1 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що усиновлення повинно сприяти забезпеченню найкращих інтересів дітей. Звернення до суду із заявою про усиновлення у серпні 2024 року є передчасним та поспішним з рахуванням укладення шлюбу ОСОБА_1 і ОСОБА_3 лише у травні 2024 році.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини (частина 1 статті 211 СК України).

Згідно з частинами 1 і 5 статті 217 СК України, усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом.

На підставі частини 4 статті 218 СК України згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.

Особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається (частина 1 статті 223 СК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

За змістом статті 229 СК України особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини

Згідно з частинами 4, 5 статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснено, що, ухвалюючи рішення згідно зі статтею 255 ЦПК та статтею 224 СК, суд повинен обґрунтувати задоволення чи відхилення заяви про усиновлення.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є переконаним, що усиновлення відповідатиме найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами (стаття 4 Європейської конвенції про усиновлення дітей).

У постанові Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 204/586/20 зроблено висновок, що: «в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство.

Суд першої інстанції піддав сумніву виваженість вибору заявника набути права батька стосовно двох малолітніх дітей і його можливість забезпечити стабільні та гармонійні умови для їх життя.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

Шлюб між ОСОБА_1 і матір`ю дітей зареєстрований 17 травня 2024 року, заява про усиновлення подана до суду 30 серпня 2024 року, а відтак висновок місцевого суду про те, що такий нетривалий період часу унеможливлює об`єктивно з`ясувати відношення дітей до усиновлювача, є обґрунтованим.

Доказів того, що заявник більш тривалий час опікувався дітьми, яких бажає усиновити, суду не надано.

ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_2 , фактично проживає у будинку по АДРЕСА_1 , власником якого є інша особа.

За місцем проживання дітей власник будинку і ОСОБА_3 створили для них усі необхідні умови для проживання, що й було установлено комісією при обстеженні 14 серпня 2024 року.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо того, яким нерухомим майном володіє заявник і чи забезпечений він житлом.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що не має у власності нерухомого майна, на теперішній час проходить стажування у ФОП.

ОСОБА_1 має на утриманні рідного сина ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якого сплачував аліменти.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2024 року припинено стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_14 на утримання сина ОСОБА_12 , які стягуються за виконавчим листом № 687/827/16-ц від 15.06.2016. Підставою припинення стягнення аліментів стало проживання сина з батьком і перебування на його утриманні.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про неврахування судом першої інстанції обставин знайомства з матір`ю дітей з липня 2023 року та подальше знайомство із дітьми не підтверджені належними доказами.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Апеляційна скарга не містить посилання на докази, які б спростовували висновок суду першої інстанції.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Волочиської міської ради Хмельницької області надав висновок у справі про доцільність усиновлення, проте на теперішній час це не відповідає вимогам закону та не може забезпечити мету усиновлення - створення та гарантування стабільних та гармонійних умов життя дітей.

Колегія суддів погоджується також з позицією суду про те, що висновок органу опіки і піклування є недостатньо обґрунтованим. Він наданий без з`ясування усіх наведених вище обставин і думки дітей щодо усиновлення.

Хоча в суді першої інстанції думка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 була з`ясована і він не заперечував проти усиновлення, суд відповідно до частини 3 статті 171 СК України має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Посилання в апеляційній скарзі на безпідставність відмови з`ясування думки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо усиновлення, то апеляційний суд вважає, що дівчинка не досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 18 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 вересня 2025 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді І. В. П`єнта

О. І. Ярмолюк