Провадження № 2-о/355/23/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 серпня 2025 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Троценко Т. А.

за участю секретаря Ліберацької Ю. В.

заявника ОСОБА_1

адвоката Бланар В. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с. Баришівка Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, в/ч НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій вказала, що вона проживала разом з ОСОБА_2 з 2009 року однією сім`єю як чоловік з жінкою, проте шлюб не реєстрували.

Вони разом мешкали в одному житловому будинку у с. Перемога Броварського району Київської області, мали спільний побут та бюджет, витрачали грошові кошти на спільні цілі, разом проводили дозвілля, святкували дні народження тощо. Вона виконувала обов`язки дружини, а ОСОБА_2 виконував свої обов`язки чоловіка, турбувався про неї, матеріально утримував. Вони разом працювали на розвиток сім`ї, утримували свійських тварин, робили ремонти, покращували свій благоустрій.

07. 12. 2023 року ОСОБА_2 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу.

Сповіщенням № 51 від 23. 09. 2024 року її було повідомлено, що 08.09. 2024 року ОСОБА_2 зник без вісті під час виконання бойового завдання поблизу м. Українськ Покровського району Донецької області.

Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю їй необхідно для реалізації прав, пов`язаних з отриманням виплат, які їй належать як члену сім`ї учасника бойових дій.

Вона являється пенсіонеркою, ОСОБА_2 матеріально її утримував, відправляв грошові кошти на життя, оплачував комунальні послуги, давав гроші на ліки та харчі, тому вона просить встановити факт перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 .

У судовому засіданні заявниця підтримала свою заяву і просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи МО України за довіреністю Овод А. П. надав пояснення, у яких зазначив, що згідно п. 1. 4 Порядку і умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців ЗСУ в період дії воєнного стану, що затверджені наказом МО України від 25. 01. 2023 року № 45 особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги можуть реалізувати своє право з моменту його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, що вказана у свідоцтві про смерть.

Проте ОСОБА_2 не загинув, а зник без вісті під час виконання бойового завдання, і законодавством України не передбачено можливості признання ОГД у разі зникнення військовослужбовця безвісті.

Крім того, з 01. 02. 2025 року на підставі ч. 6 ст. 9 ЗУ від 08. 10. 2024 року № 3995-ІХ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачено серед кола осіб, які мають право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця осіб, які перебували у нього на утриманні, таким чином законодавством України визначено, що право на отримання щомісячного грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця має його дружина (чоловік) у розумінні положень сімейного кодексу України.

Вказав, що ОСОБА_2 зник без вісті 08. 09. 2024 року, а заявниця просить встановити юридичний факт за період 0з 2009 по 2023 рік, тобто на дату визнання ОСОБА_2 зниклим безвісті вона не вважається такою, що проживала з ним однією сім`єю.

У судовому засіданні 18. 03. 2025 року просив врахувати надані ним письмові пояснення.

Представник заінтересованої особи в/ч НОМЕР_1 за довіреністю Литвинов С. А. до суду не з`явився, про дату слухання справи повідомлений належним чином, надав суду відзив на заяву, у якому вказав, що у розумінні п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» заявниця не належить до осіб, що мають право на отримання грошового забезпечення, у тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця.

Бажання встановлення юридичних фактів свідчить про намір заявниці набути «право», набуття якого діючим законодавством не передбачено, що свідчить про наявність спору про право, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Свідки ОСОБА_3 і ОСОБА_4 підтвердили суду, що ОСОБА_1 дійсно проживала однією сім`єю з ОСОБА_5 , який піклувався про заявницю, купував ліки, сплачував комунальні послуги, допомагав їй по господарству. ОСОБА_1 часто хворіла, і фактично перебувала на утриманні ОСОБА_2 .

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 цієї статті у судовому порядку можуть встановлюватися також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2022 року у справі № 755/9100/18 (провадження № 61-17332св20), від 25 жовтня 2022 року у справі № 760/13773/20 (провадження № 61-797св22).

Судом встановлено, що встановлення факту проживання однією сім`єю з зниклим безвісті військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 потрібно ОСОБА_1 для реалізації права, передбаченого п. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме отримання грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення зниклого безвісті військовослужбовця.

Оскільки вказаного права за законом заявниця не має, то його наявність необхідно встановлювати шляхом подання відповідного позову.

Частина 4 ст. 315 ЦПК України передбачає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши заявниці право звернення до суду з позовною заявою.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Міністерство оборони України, в/ч НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Баришівського районного суду Т. А. Троценко