Житомирський апеляційний суд
Справа №296/9401/22 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В.М.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №296/9401/22 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат від простроченої суми заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Пилипенком Олександром Сергійовичем,

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13 червня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Шкирі В.М. в м. Житомирі,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість за період із 29 вересня 2019 року по 28 вересня 2022 року в сумі 982 754,99 грн, яка складається із: трьох процентів річних у сумі 176 895,39 грн та інфляційних втрат на кредитну заборгованість в сумі 805 859,61 грн.

Позов обґрунтований тим, що 30 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту №284/36-САФ03.16-2 на купівлю автотранспортних засобів, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 75 649 доларів США зі сплатою процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі 13% річних та строком погашення кредиту до 29 липня 2014 року. Зазначене зобов`язання забезпечене договорами поруки, які були укладені з ОСОБА_2 та Приватним підприємством «Техпромторг». Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку із чим ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП «Техпромторг» до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків. У справі №2084/15 третейським судом 21 березня 2016 року ухвалено рішення, яким стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП «Техпромторг» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в сумі 1 965 504,30 грн. Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року в справі №824/1/2019 заява АТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 21 березня 2016 року в справі №2084/15 задоволена частково, видані виконавчі листи на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 березня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 та ПП «Техпромторг» на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 1 965 504,30 грн. У видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 березня 2016 року в частині стягнення із позичальника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту відмовлено. Станом на день звернення позивача до суду з позовом, рішення третейського суду не виконане, а тому з відповідача на користь позивача в порядку ст.625 ЦК України підлягають стягненню три проценти річних та інфляційні втрати.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 13 червня 2023 року позов АТ «Сенс Банк» задоволений у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2007 року №284/36-САФ03, 16-2 за період із 29 вересня 2019 року по 28 вересня 2022 року в сумі 982 754,99 грн, яка складається із: трьох процентів річних на кредитну заборгованість за рішенням суду в сумі 176 895,39 грн та інфляційних втрат на кредитну заборгованість за рішенням суду в сумі 805 859,61 грн. Вирішено питання судових витрат.

Відповідач ОСОБА_1 , не погодившись із рішенням суду першої інстанції через представника адвоката Пилипенка О.С. подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо того, що у цій справі не існує натурального зобов`язання, оскільки є рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у справі №2084/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості. Отже, вимога кредитора про стягнення заборгованості за кредитом не захищена у судовому (примусовому) порядку. Висновки ВС у справі №757/44680/15-ц не можуть бути застосовані у цій справі. Базою нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат згідно з частиною другою ст.625 ЦК України є основна сума боргу згідно з кредитним договором, яка не обтяжена іншими нарахуваннями. Суд за базу розрахунку трьох процентів річних взяв суму, яка визначена в рішенні Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 березня 2016 року, яка була скоригована на курсову різницю та фактично змінив суму боргу, що суперечить вимогам закону та практиці ВС. Кредитний договір укладений між сторонами в іноземній валюті, а тому інфляційні втрати не підлягають стягненню, оскільки індексації внаслідок знецінення підлягає лише національна валюта України гривня, тоді як іноземна валюта індексації не підлягає, що узгоджується з постановою Верховного Суду в справі №761/11976/16.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Пилипенко О.С. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Представник АТ «Сенс Банк» в судове засідання не з`явився. Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки судова повістка доставлена юридичній особі до її електронного кабінету (а.с.95,97 т.2). Банк про причини неявки свого представника не повідомив. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не заявилися в судове засідання без поважних причин. Неявка сторони належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (відповідно до змісту частини другої ст.372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Застосувавши до спірних правовідносин положення ст.625 ЦК України та виходячи із того, що рішення третейського суду не виконане та не скасоване у встановленому законом порядку, суд першої інстанції стягнув з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Сенс Банк» три проценти річних від простроченої суми боргу та інфляційні втрати за період із 29 вересня 2019 року по 28 вересня 2022 року.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитися із таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст.598 ЦК України передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, законом встановлений обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Із правового аналізу положень ст.ст.526,599,611,625 ЦК України слідує, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст.625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року в справі №916/190/18.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 19 червня 2019 року в справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц виснувала, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Отже, у розумінні наведених положень закону позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку суму трьох процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №373/2054/16-ц вказано, що у частині другій ст.625 ЦК України прямо зазначено, що три проценти річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обчисленні трьох процентів річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Три проценти річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опублікований офіційно або внесений до Реєстру.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що 30 липня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту №284/36-САФ03, 16-2, відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру в сумі 75 649 дол. США зі сплатою 13% річних на купівлю автотранспортних засобів (а.с.66-68 т.1).

ПАТ «Укрсоцбанк» змінив свою назву на АТ «Укрсоцбанк». Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків став АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акта загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме, з 15 жовтня 2019 року. В подальшому АТ «Альфа Банк» рішенням загальних зборів акціонерів змінило назву на АТ «СЕНС Банк» (а.с.82-110 т.1).

Постійно діючим Третейським судом при Асоціації українських банків 21 березня 2016 року ухвалено рішення в справі №2084/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Приватного підприємства «Техпромторг» про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволені частково та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ПП «Техпромторг» заборгованість за договором кредиту в сумі 1 965 504,30 грн та третейський збір в сумі 20 055,04 грн (а.с.128-131 т.1).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 лютого 2019 року в справі №824/1/2019 заяву АТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 березня 2016 року, ухваленого в складі одного третейського судді Мороз О.А., в справі №2084/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 1 965 504,30 грн та третейський збір в сумі 20 055,04 грн задовольнив частково та видав: виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 березня 2016 року, ухваленого в складі одного третейського судді Мороз О.А., в справі №2084/15 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 1 965 504,30 грн та третейський збір в сумі 20 055,04 грн; виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 березня 2016 року, ухваленого в складі одного третейського судді Мороз О.А., в справі №2084/15 про стягнення з Приватного підприємства «Техпромторг» на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 1 965 504,30 грн. та третейський збір в сумі 20 055,04 грн (а.с.71-73 т.1). У видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 березня 2016 року у частині стягнення із позичальника ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованості- відмовлено.

За результатами пошуку виконавчих провадження в АСВП, станом на 09 січня 2023 року відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором відсутні (а.с.74 т.1).

Унаслідок неналежного виконання рішення третейського суду від 21 березня 2016 року за період із 29 вересня 2019 року по 28 вересня 2022 року позивачем нараховано на кредитну заборгованість 982 754,99 грн, які складаються з: трьох процентів річних у сумі 176 895,39 грн та інфляційних витрат у сумі 805 859,61 гривні (а.с.15 т.1).

АТ «Альфа-Банк» 10 листопада 2022 року направив ОСОБА_1 вимогу про необхідність сплати трьох процентів річних та інфляційних втрат у сумі 982 754,99 грн, оскільки відповідач не виконав рішення третейського суду, продовжує користуватися грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, що порушує право стягувача на мирне володіння своїм майном, банк має право на отримання суми боргу за вказаним кредитним договором на підстав рішення суду з урахуванням трьох процентів річних за увесь час прострочення (а.с.76-81 т.1).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 17 серпня 2021 року рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 12 вересня 2018 року в справі №296/3040/16-ц у частині стягнення процентів за період із 01 квітня 2013 року по 29 липня 2014 року скасовано та закрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення процентів за період з 01 квітня 2013 року по 29 липня 2014 року на підставі п.3 частини першої ст.255 ЦПК України. Скасовуючи рішення, апеляційний суд зазначив: «Враховуючи те, що предметом даної справи є стягнення з ОСОБА_1 на користь банку процентів за кредитним договором №284/36-САФ03.16-2 від 30 липня 2007 року за період з 01 квітня 2013 року по 29 липня 2014 року, з приводу якого наявне рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 21 березня 2016 року в справі №2084/15 про відмову в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» у стягненні процентів за період із 30 липня 2007 року по 09 вересня 2015 року, та з врахуванням ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 26 жовтня 2016 року, яка є чинною, колегія суддів вважає, що провадження у справі за позовними вимогами банку в частині стягнення процентів за період із 01 квітня 2013 року по 29 липня 2014 року підлягає закриттю» (а.с.122-127 т.1).

У цій справі АТ «Сенс Банк» в позові заявило вимоги про стягнення трьох процентів річних на підставі частини другої ст.625 ЦК України за період із 29 вересня 2019 року по 28 вересня 2022 року в сумі 176 895,39 грн.

Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану», у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Задовольняючи позов та стягуючи три проценти річних у сумі 176 895,39 грн за період із 29 вересня 2019 року по 28 вересня 2022 року, суд першої інстанції не врахував положень п.18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, не застосував їх до спірних правовідносин та помилково стягнув три процента річних від простроченої суми за період із 29 вересня 2019 року по 28 вересня 2022 року.

Натомість, загальний розмір трьох процентів річних за невиконання грошового зобов`язання за період із 29 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить суму 142 647,14 грн (176 895,39-34 248,25).

Щодо стягнення на користь АТ «Сенс Банк» інфляційних втрат на підставі частини другої ст.625 ЦК України за період із 29 вересня 2019 року по 28 вересня 2022 року в сумі 805 859,61 грн.

За змістом частини другої ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ст.1 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях із визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою ст.625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року в справі №6-284цс17. Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 296/10217/15-ц.

Суд першої інстанції, стягуючи інфляційні втрати на зазначені вище положення закону та висновки Верховного Суду уваги не звернув, не врахував, що предметом укладеного між сторонами кредитного договору від 30 липня 2007 року є грошові кошти, виражені в іноземній валюті доларах США, а тому передбачені частиною другою ст.625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Отже, суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення частини другої ст.625 ЦК України та дійшов помилкового висновку про можливість стягнення інфляційних втрат у сумі 805 859,61 грн.

Підсумовуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного суду скасовує рішення суду першої інстанції, яке ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права (щодо трьох процентів річних не застосований закон, який підлягав застосуванню, а щодо інфляційних втрат, то неправильно застосований закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин), що передбачено положеннями ст.376 ЦПК України, та ухвалює нове, яким стягує з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» три проценти річних в сумі 142 647,14 грн за період із 29 вересня 2019 року по 23 лютого 2022 року. У стягненні трьох процентів річних за період із 24 лютого 2022 року по 28 вересня 2022 року, а також інфляційних втрат за період із 29 вересня 2019 року по 28 вересня 2022 року відмовляється за безпідставністю вимог.

Решта доводів апеляційної скарги грунтується на помилковому тлумаченні норм права та з огляду на викладене вище додаткового правового обґрунтування не потребує.

За змістом частини тринадцятої ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов АТ «Сенс Банк» підлягає до часткового задоволення, то з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 140,44 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Пилипенком Олександром Сергійовичем, задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» три проценти річних в сумі 142 647 грн 14 коп.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» 2 140 грн 44 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: