УХВАЛА

іменем України

12.08.2025

Справа № 331/2274/21

Провадження № 2-п/331/45/2025

Олександрівський районний суд м.Запоріжжя у складі судді Н.В.Фісун, за участю секретаря судового засідання Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №331/2274/21 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Олександрівського районного суду м.Запоріжжя із заявою про перегляд заочного рішення від 07.07.2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. В обґрунтування заяви вказав,що вважає дане заочне рішення таким, що підлягає скасуванню через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Щодо строків на подання заяви про перегляд зачного рішення.

Вказане заочне рішення судом винесено 07.07.2021, надіслано сторонам 09.07.2021 та згідно з відмітки на Сайті судової влади набрало законної сили 09.08.2021. Про існування даного судового процесу Відповідачу не було нічого відомо. Жодних документів з суду (повісток, ухвали чи судового рішення) поштою він не отримував, а про саме заочне рішення йому стало відомо лише 06.05.2025, коли приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження йому були заблоковані платіжні картки та він був змушений звернутися до юриста для отримання правової допомоги.

Так, за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 він тривалий час не проживає взагалі, а з огляду на оголошений на території України військовий стан, спричинений збройною агресією РФ, в 2024 році він був змушений виїхати до міста Києва. На підставі викладеного, прохає визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та винести ухвалу про їх поновлення.

Щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Як зазначав вище, в квартирі АДРЕСА_1 «тривалий час не проживає, при цьому сама квартира знаходиться в аварійному стані з вини комунальних служб. Так, квартира розташована в старому багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_2 на першому поверсі та під нею розташовані груби опалення, що обігрівають весь будинок. Дані опалювальні труби під будинком також давно потребують ремонту та щороку на початку опалювального періоду при їх включенні проривають, в зв`язку з чим із квартирі тримається постійна вологість, проживати заявник був вимушений зірвати підлогове покриття, умови проживання стали нестерпними і використовувати свою квартиру будь-яким чином (в тому числі через здачу її в оренду) стало неможливим. Таким чином, у діях боржника не було жодноївини по несплаті послу, а претензію Заявника щодо несплати заборгованості вважає безпідставною через надання постачальником вказаних послуг неналежної якості.

Щодо строку позовної давності.

Згідно оскаржуваного рішення суду з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» підлягає стягненню заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за 6 років за період з 01.05.2014 по 31.03.2021 року, хоча стягувач мав право звертатися з позовом про стягнення боргу тільки за останні три роки.

Прохає суд визнати поважними причини пропуску та поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати судове рішення та призначити справу до розгляду.

Ухвалою Олександрівського районного суду м.Запоріжжя 27.05.2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без руху.

Ухвалою Олекснадрівського районного суду м.Запоріжжя 20.06.2025року заяву ОСОБА_1 призначено до розгляду у судовому засіданні.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, долучив до матеріалів справи заяву про розгляд справи у його відсутність/а.с.61/.

Представник позивача до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин, належним чином повідомлявся про слухання справ у судовому порядку.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.07.2021 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги було ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі»./а.с.25/.

Відповідно до Акту від 07.07.2021 року вихідна кореспонденція Жовтневого районного суду м.Запоріжжя не направлена адресатам у зв`язку з відсутністю поштових знаків.

21.04.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення. Копію постанови направлено сторонам/а.с.32/.

З заявою про перегляд заочного рішення від 07.07.2021 року за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги відповідач звернувся до суду 23.05.2025 року/а.с.36/( тобто через 4 роки) з пропущеним строком на подання заяви про його перегляд.

Глава 11 «Заочний розгляд справи» Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України встановлює особливі умови та порядок проведення заочного розгляду справи, ухвалення заочного рішення, подання і розгляду заяви про його перегляд, а також скасування й оскарження цього рішення. Так, відповідач може подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, який це рішення ухвалив, на предмет наявності передбачених частиною першою статті 288 ЦПК України підстав для його скасування, і оскаржити таке рішення у загальному порядку (статті 284-288 ЦПК України).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (стаття 284 ЦПК України).

Частинами 1, 2 ст. 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом, а документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, ОСОБА_1 пропустив строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення. У заяві про поновлення пропущення строку на перегляд заочного рішення вказав, що про заочне рішення йому стало відомо лише 06.05.2025 року, коли приватним виконавцем в рамках виконавчого провадження йому були заблоковані платіжні картки. Доказів до матеріалів справи щодо блокування карток не долучено.

Суд звертає, що вже 21.04.2025 року( за місяць до блокування карток) приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, припинено чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення. Копію постанови направлено сторонам/а.с.32/. Тобто ОСОБА_1 було відомо про виконавче провадження , а блокування карток, як вказано у заяві, було вже після ухвалення постанови про закінчення виконавчого провадження.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 червня 2024 року у справі №756/11081/20 зауважила, що зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Так, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (частина перша статті 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із частиною третьою статті 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Це означає, що до підстав залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не відноситься питання оцінки причин пропуску строку на подання такої заяви.

Передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не мають відношення до вирішення питання щодо наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На користь такого висновку свідчить і те, що як вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення (стаття 285 ЦПК України), так і строк звернення до суду з такою заявою (стаття 284 ЦПК України) наведені законодавцем перед врегулюванням ним дій суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, які визначені у статті 286 ЦПК України та наступних статтях.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду констатувала, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

З урахуванням мотивів, викладених у постанові від 12 червня 2024 року, Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від висновків, сформульованих у її постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 214/5505/16 (провадження № 14-74цс21), навела такі висновки щодо застосування положень статей 126, 127 ЦПК України в сукупності зі статтями 284, 286, 287 цього Кодексу: - передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не застосовуються у ситуації пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення; - оцінка поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та наявності підстав для його поновлення належить до компетенції місцевого суду, до якого подана така заява. Наслідком пропуску строку для подання заяви про перегляд заочного рішення за умови відсутності поважних причин для його поновлення є залишення такої заяви без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України, а не залишення її без задоволення.

Відповідно до ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суд звертає особливу увагу, що несвоєчасне отримання копії судового рішення саме по собі не може бути визнано поважною причиною пропуску строку. Визнати поважною причиною можливо лише в сукупності з іншими обставинами, обумовленими поважністю, з огляду на які цей строк було пропущено.

Відповідач не був позбавлений можливості реалізувати своє право на доступ до судових рішень через Єдиний державний реєстр судових рішень шляхом пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їх частин (Аналогічна правова позиція була викладена у рішенні Верховного Суду України від 24 лютого 2017 р. у справі № 5-45кз17) із дотриманням строків, встановлених Законом для подання до суду заяви про перегляд заочного рішення суду.

З наданих до суду матеріалів та обґрунтувань заяви про поновлення процесуального строку не убачається будь-яких поважних причин, які б стали підставою для поновлення пропущеного відповідачем строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про поновлення строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду слід відмовити.

Керуючись ст.287,288 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі №331/2274/21 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №331/2274/21 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги- залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасники справи, яким ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення їм відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 12.08.2025 року.

Суддя Н.В.Фісун