Справа № 137/176/25
Провадження № 22-ц/801/1732/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Желіховський В. М.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 рокуСправа № 137/176/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Рибчинського В. П., Голоти Л. О.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Літинського районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Желіховського В. М. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У лютому 2025 року ТОВ «Кошельок» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 жовтня 2021 року між відповідачем та ТОВ «Кошельок» було укладено договір № -502217 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі.

Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати ОСОБА_1 кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах:

- сума кредиту, становить 8 000 грн ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту);

- початковий строк кредитування, становить 7 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків);

- відсоткова ставка, становить 2,20 % на добу за початковий строк кредитування визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків);

- сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 7 днів, становить 9 232 грн (8 000 грн тіло кредиту + 1 232 грн відсотки за користування позикою за перші 7 днів, р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2 графіку розрахунків).

Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 вказав в особистому кабінеті.

Однак Відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача утворилась заборгованість.

Звертаючись в суд із позовом, ТОВ «Кошельок» просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № -502217 від 26 жовтня 2021 року у розмірі 39 579,90 грн, яка складається із:

- заборгованості за сумою кредиту у розмірі 8 000 грн;

- заборгованості за відсотками за користування позикою у розмірі 17 072 грн;

- інфляційних збитків за період з 30 січня 2022 року по 15 січня 2022 року у розмірі 12 280,27 грн;

- 3% річних за період з 30 січня 2022 року по 15 січня 2025 року у розмірі 2 227,63 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року позовні вимоги було задоволено частково та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором №-502217 від 26 жовтня 2021 року у розмірі 25 072 грн, яка складається із заборгованості за сумою кредиту у розмірі 8 000 грн; заборгованості за відсотками за користування позикою у розмірі 17 072 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних збитків та 3% річних відмовлено, з огляду на законодавчу заборону застосування ст. 625 ЦК України на період дії воєнного стану.

Також суд вирішив питання судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким рішенням у частині розподілу судових витрат, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 30 червня 2025 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Шемета Т. М.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 липня 2025 року суддю Шемету Т. М. замінено на суддю Голоту Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2025 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуваним рішенням позовні вимоги були задоволені частково на 63,35 %, тому судові витрати мали бути розподілені судом пропорційно до задоволених позовних вимог.

Натомість місцевий суд стягнув з відповідача судовий збір у повному розмірі.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Позиція суду апеляційної інстанції

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення суду переглядається апеляційним судом у частині розподілу судових витрат, оскільки у іншій частині сторонами не оскаржується.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає.

Статтею 259 ЦПК України визначено, що суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1, 5 ст. 265 ЦПК України рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин. У резолютивній частині рішення суд, зокрема, зазначає про розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи встановлено, що ціна позову, заявлена позивачем у цій справі, становить 39 579,90 грн.

Позовна заява була оплачена судовим збором відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2, 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» у розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року позовні вимоги були задоволені частково у розмірі 25 072 грн, тобто на 63,3 %.

Отже, при розподілі судових витрат зі сплати судового збору суд першої інстанції мав застосувати відповідний коефіцієнт та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кошельок» судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1 533,38 грн, а натомість дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача повного розміру сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене апеляційний суд доходить висновку про зміну рішення суду першої інстанції у частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Літинського районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року у частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» 1 533,38 грн понесених ним витрат зі сплати судового збору у суді першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський