ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 серпня 2025 року

м. Харків

справа №642/6935/24

провадження №22-ц/818/3412/25

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Мальованого Ю.М., Савенка М.Є.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Таволжанського Миколи Володимировича на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2025 року, постановлене під головуванням судді Цибульської С.В.,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. Попереджено ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Покладено на Службу у справах дітей Солоницівської селищної ради контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Таволжанський М.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, не надав належної і вмотивованої оцінки аргументам та доказам наданих позивачем. Вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 сприятиме захисту інтересів дитини, оскільки відповідач впродовж тривалого часу не приймає участі у вихованні дитини, нехтує батьківськими обов`язками, самоусунулась від їх виконання, що свідчить про наявність в її діях свідомої винної поведінки.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Проте вважає за необхідне попередити відповідача про те, що у разі в подальшому неналежного виконання нею батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини, буде позбавлена батьківських прав. Крім того, мати дитини заперечує проти позбавлення батьківських прав.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.11.2015 року (а.с.11).

Сторони перебували у шлюбі з 13.06.2015 року та рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 01.03.2023 року шлюб між ними було розірвано.

Дитина проживає разом з батьком.

Відповідно до копії витягу № 599 від 25.09.2024 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого відділом «Центру надання адміністративних послуг» Солоницівської селищної ради, з 24.03.2021 року ОСОБА_3 зареєстрована з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане також підтверджується копію витягу з реєстру територіальної громади № 2023/006782944 від 28.08.2023 року.

Згідно з копією заяви ОСОБА_2 від 22.01.2022 року, зареєстрованої в реєстрі за № 33 та посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єрмаковою Н.Я., остання відмовляється від виховання та утримання своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 27.01.2025 року № 02-22/519 Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради вважає доцільним прийняття рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька. У 2021 році між позивачем та відповідачкою почалися суперечки щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. У січні 2022 року відповідач надала позивачеві нотаріально посвідчену заяву щодо своєї відмови від утримання та виховання малолітньої дольки ОСОБА_5 . Після початку збройної агресії з боку РФ відповідач виїхала до міста Черкаси, де перебуває там і до теперішнього часу. Під час телефонних розмов відповідач повідомила, що повертатись до м. Харкова не збирається, вести спільне сімейне життя більше не має наміру, виховувати дитину не бажає. Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова у справі № 642/420/23 від 01 березня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина ОСОБА_5 проживає з позивачем. Позивач вказує, що відповідач не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами дочки, станом її здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не бере будь-якої участі у вихованні дочки, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Вважає, що для повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини необхідно вирішити питання про позбавлення відповідачки батьківських прав.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріали справи свідчать про те, що згідно з копією заяви ОСОБА_2 від 22.01.2022, зареєстрованої в реєстрі за № 33 та посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єрмаковою Н.Я., остання відмовляється від виховання та утримання своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з копії рішення виконавчого комітету Солоницівської селищної ради Харківського району Харківської області від 09.10.2024 № 1054, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.

Відповідно до копії акту обстеження від 22.10.2024, складеного старостою селища Пересічне Мартиненком А.В. та депутатом Солоницівської селищної ради Стрєляною Л.М., ОСОБА_1 разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 проживають у приватному будинку з двома кімнатами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , зі зручностями, користуються газовим опаленням. Будинок належить матері ОСОБА_1 . Мати дитини - ОСОБА_2 - не була зареєстрована за вказаною адресою, участі у вихованні дочки не приймала з народження дитини.

Згідно з копією відповіді директора комунального закладу «Пересічанський ліцей» Лузана В. від 29.10.2024 № 01-20/119 станом на 29.10.2024 ОСОБА_5 навчається у 3-Б класі КЗ «Пересічанський ліцей» Солоницівської селищної ради. Під час роботи онлайн постійно поруч з дитиною присутня бабуся по лінії тата - ОСОБА_8 , або тато дівчинки - ОСОБА_1 . Батько регулярно спілкується з класним керівником, цікавиться успіхами дочки. Стосовно дитини з іншими вчителями спілкуються також тато або бабуся. Мати ОСОБА_5 активності у спілкуванні з вчителями чи класним керівником не проявляла.

Відповідно до висновку виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 27.01.2025 № 02-22/519 Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради вважає доцільним прийняття рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Разом з тим, з висновку виконавчого комітету Солоницівської селищної ради від 27.01.2025 № 02-22/519 вбачається, що відповідачка подала заперечення проти позбавлення її батьківських прав.

Матеріали справи не містять негативні характеристики відповідачки. Сам факт проживання матері окремо від дитини, невідвідування нею шкільного закладу та міської дитячої поліклініки - не є достатньою підставою для висновку про доцільність позбавлення особи батьківських прав з огляду на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом для впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків.

Таким чином позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що відповідачка умисно та злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що заява

ОСОБА_2 від 22.01.2022 року, зареєстрована в реєстрі за №33 та посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Єрмаковою Н.Я., про відмову від виховання та утримання своєї дитини - ОСОБА_3 , не може бути достатньою підставою для позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Подібна заява не може слугувати підставою для задоволення позову, оскільки батьківські права є невідчужуваними, а відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства та не відповідає інтересам дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу заявленого позову, не знайшли свого беззаперечного доведення. Тому відсутні підстави для задоволення позову.

Посилання апелянта на те, що судом не враховано висновок Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав не приймаються до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до висновку Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради від 27.01.2025 № 02-22/519, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.75-77).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

Вищезазначений висновок Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування щодо відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав.

Проте висновок суду про попередження ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відмова у позові не позбавляє позивача права знов звернутись з таким позовом, якщо відповідачка не змінить ставлення до виховання дитини.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Таволжанського Миколи Володимировича - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2025 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

М.Є. Савенко

Повний текст судового рішення виготовлено 12.08.2025 року.