справа № 156/453/25
Провадження № 2/156/230/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
01 вересня 2025 року сел.Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді Бєлоусова А. Є.,
за участю секретаря судового засідання Степанець Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Іваничі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Позивачка зазначає, що 28.03.2020 між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №7, та відповідно було видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Подружнє життя у сторін не склалось, вони припинили вести спільне господарство та підтримувати шлюбні відносини, у зв`язку із непорозумінням один одного, різними поглядами на життя, розбіжностями в способах та методах ведення спільного побуту. Подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе, збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, тому позивачка просить шлюб розірвати.
Від даного спільного проживання в сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1
Позивачка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула, однак від її представниці адвоката Сікорської І.С. надійшла на адресу суду заява, в якій вона просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 для участі в судовому засіданні не прибув, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку (отримав судову повістку). Причин неявки відповідач суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.
Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивачка не висловлювала заперечень проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін, на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи, при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
З урахуванням зазначеного, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до такого висновку.
Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники, справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 28.03.2020 укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №7. Прізвище позивачки після державної реєстрації шлюбу вказано " ОСОБА_5 " (а.с.3).
Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін на даний час фактично припинені, сторони спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам.
Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
За положеннями статті 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, котрі досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
Позивачка скористалася наданим їй правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.
Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть. Їхній шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідач не виявив бажання розірвати шлюб через органи ДРАЦС.
Суд вважає, що причини які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обгрунтованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення.
Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивачка ОСОБА_1 у квітні 2025 року звернулася до суду з вимогами до відповідача. За подання позовної заяви немайнового характеру позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (квитанція АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 17.04.2025 № 9375-9827-7544-4524 а.с.1). Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, суд стягує ці витрати з відповідача на користь позивачки.
Керуючись ст. ст.7, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст.104, 112-115 СК України, -
УХВАЛИВ :
Розірвати шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був зареєстрований 28.03.2020 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис №7.
Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені позивачкою витрати щодо сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять ) гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивачка ОСОБА_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Представниця позивачки адвокат Сікорська Ірина Станіславівна, адреса місця здійснення адвокатської діяльності: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстроване та фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий.

Суддя А. Є. Бєлоусов