Провадження № 2/686/6342/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Колієва С.А.,

секретаря судового засідання Кучерук Н.В.

за участю

представника позивача Янюк К.М.

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потребу на опалення, -

встановив:

У липні 2025 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потребу на опалення.

У позові зазначено, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» є суб`єктом господарювання, яке надає послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води монопольно в межах власних мереж м. Хмельницького. Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Належна відповідачам квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, який приєднаний до системи централізованого опалення (теплопостачання). 05.08.2015 року квартира відповідачів була відключена від системи централізованого опалення, про що був складений відповідний Акт. Позивачем зазначено, що до складу послуг з постачання теплової енергії входять в тому числі і послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку а також відповідної абонентської плати за надання таких послуг, і такі послуги оплачують в тому числі споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення.

Відповідачі не здійснювали плату за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб та відповідної абонентської плати на опалення житлового будинку АДРЕСА_2 , і як наслідок, утворилася заборгованість з оплати таких послуг за період з 01.12.2021 року по 31.05.2025 рік у сумі 7 312,78 гривень - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб та 709,38 гривень заборгованість за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб.

За таких обставин просило стягнути з відповідачів вказану заборгованість пропорційно до належної останнім частки у праві власності на квартиру, а саме в рахунок погашення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1828,20 гривень відповідно з кожного, а з ОСОБА_3 3656,38 гривень, та в рахунок погашення заборгованості за абонентське обслуговування за послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 177,35 гривень відповідно з кожного, а з ОСОБА_3 357,68 гривень

У поданому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзиві відповідачі позов не визнали просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» впродовж тривалого часу неналежно виконувалися обов`язки з постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_2 . У зв`язку із цим мешканцями вказаного будинку, в тому числі і ними, неодноразово подавалися скарги до вказаного підприємства. Оскільки ситуація щодо належного опалення цього будинку не змінювалася, а проведені позивачем ремонтні роботи системи опалення будинку не давали результату, їм було дозволено відключитися від централізованого опалення та встановити у їх квартирі індивідуальне опалення. Таким чином з 2015 року жодними послугами позивача щодо постачання теплової енергії вони не користуються та жодних договірних відносин з позивачем вони не мають. За таких об сивин вважали, що підстав для стягнення з них коштів за послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб та відповідної абонентської плати не має. Крім того просили врахувати, що позивачем пропущені строки позовних давності до таких вимог, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала просила його задовольнити. Зазначила, що відповідачі є співвласники кватири №6 у багатоквартирному будинку АДРЕСА_2 . МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає послуги з централізованого постачання теплової енергії до вказаного будинку. Обсяг спожитої споживачем такої послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. При цьому обсяг теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення. Таким чином, незважаючи на те, що у належній відповідачам квартирі встановлена система автономного опалення, останні зобов`язані сплачувати послуги з постачання теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб, а також відповідну абонентську плату. Заборгованість відповідача за вказані послуги за період з 01.12.2021 по 31.05.2025 рік становлять 7 312,78 гривень та 709,38 гривень відповідно та які підлягають стягненню з відповідачів пропорційно до належних їм часток у праві власності на квартиру. Щодо проведеного розрахунку заборгованості просила врахувати, що такий розрахунок проведений відповідно до встановленого законодавства з урахуванням обсягу наданих послуг та відповідно до опалювальної площі кватири. Щодо посилань відповідачів на пропуск строку позовної давності зазначила, що такий строк позивачем не пропущений, оскільки відповідно до прикінцевих та перехідних положень до ЦК України, на період дії карантину у зв`язку COVID-19 та введенням у державі воєнного стану строк позовної давності переривався.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні. Зазначили, що з 2015 року їх квартира у встановленому законом порядку була відключена від системи централізованого опалення. З того часу вони не користуються жодними послугами позивача, в їх квартирі відсутні жодні прилади (труби), які б використовували теплову енергію, яка надається позивачем, чи які б транзитом переносили таку теплову енергію. Крім того просили врахувати, що у вказаному будинку відсутні прилади обігріву місць загального користування, а отже позивачем не доведено факту надання таких послуг. Також просили врахувати, що розрахунок заборгованості позивачем проведений не у відповідності до затвердженої Методики та фактично наданих послуг.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 розмір частки 1/4, ОСОБА_2 розмір частки 1/4 та ОСОБА_3 розмір частки 1/2.

У листопаді 2021 року набрав чинності укладений між міським комунальним підприємством «Хмельницьктеплокомуненерго» та відповідачем типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, в порядку, визначеному ч.5 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, текст якого оприлюднений на офіційному веб-сайті позивача та типова форма якого затверджена постановами Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року та № 1022 від 08 вересня 2021 року.

Належна відповідачам квартира за адресою: АДРЕСА_3 відключена від центрального опалення та постачання гарячої води з 05.08.2015 року, що підтверджується відповідним актом, складеним за участю повноважного представника МКП «Хмельницьктеплокомуненерго».

В період 2021-2025 років постачання теплової енергії житловим будинкам, в тому числі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювалось на підставі розпорядження Хмельницького міського голови від 11.10.2021 року № 279-р, згідно яким опалювальний сезон 2021-2022 рік у м. Хмельницькому розпочато з 12.10.2021 року та закінчено 20.04.2022 року; Опалювальний сезон 2022-2023 в м. Хмельницькому розпочато розпорядженням Хмельницького міського голови від 03.11.2022 року №290-р з 03.11.2022 року та закінчено 13.04.2023 року, Опалювальний сезон 2023-2024 в м. Хмельницькому розпочато 17.10.2024 року та закінчено 01.04.2024 року; Опалювальний сезон 2024-2025 розпочато з 16.10.2024 роу і закінчено 14.04.2025 року.

У відповідності до помісячного розрахунку для квартири АДРЕСА_4 загальна площа будинку становить 1765,80 кв.м., площа квартир з ЦО 1100,30 кв.м, площа квартир з автономним опаленням 665,50 кв.м., опалювальна площа квартири АДРЕСА_5 складає 63,3 кв.м.

У помісячному розрахунку позивачем також надано інформацію щодо складових сум нарахувань за послугу з постачання теплової енергії з грудня 2021 року по квітень 2025 року по квартирі АДРЕСА_4 (о/р НОМЕР_1 ) та інформацію щодо розподілу тепла (Гкал) між квартирами вказаного будинку та місцями загального користування, що в грошовому еквіваленті становить у загальному 7312,78 гривень.

Згідно довідки №229 від 01.07.2025 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за о/р НОМЕР_1 , який відкритий за адресою: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_3 за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 року по 31.05.2025 рік становить 709,38 гривень.

З акту прийняття теплового вузла обліку від 14.07.2015 року встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 був встановлений та взятий на облік прилад обліку теплолічильник Sharrky, № 51392727.

Матеріали справи також містять дані загальнобудинкового лічильника № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 за період з 2022 по 2025 рік..

Засновані норми права та мотиви з яких виходить суд.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі Правила), що діяли до 01.05.2022 року.

Житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з п.1 та п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

В силу п.18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

В силу частин 2 та 6 ст.21 ЗУ Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Так як законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до наведених норм закону суд констатує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Відповідно до ч.6 ст.10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

Пунктом 2 ч.1 ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення).

Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги)регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (далі - Правила).

Відповідно до п.33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.

Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Таким чином, співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг №315, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Методики).

Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів.

У ч.2 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень;

Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з показників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника.

Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; триповерхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%.

Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спрощений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у виконавця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних камер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення,може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі/будинку: для 1-5 будівлі/будинку 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбінованої поверховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних відсотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку.

Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на загальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону , за абонентське обслуговування, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла комерційного обліку теплової енергії.

Таким чином, обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теплової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні приміщення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної установки. Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у місцях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця.

Відсутність приладів опалення в під`їзді багатоквартирного будинку не підтверджує відсутність системи опалення у місцях загального користування всього будинку.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №357/4664/15-ц від 20 листопада 2019 року.

Крім того, в постанові ВС від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.

Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

На підставі вищевикладеного, відповідачі, як співвласники квартири АДРЕСА_1 , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язані нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, а також оплачувати відповідну абонентську плату за такі послуги.

Згідно представленого позивачем розрахунку заборгованість відповідачів за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб на опалення житлового будинку АДРЕСА_2 , що припадає на квартиру АДРЕСА_5 у вказаному будинку за період з 01.12.2021 по 31.05.2024 рік становить 7 312,78 гривень, а за абонентське обслуговування 709,38 гривень. Вказаний розрахунок відповідає розрахунку, який визначений відповідною Методикою, фактично наданим послугам та встановленим тарифам і доказів на його спростування відповідачем не представлено.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що поданий позивачем позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення у повному обсязі.

На підставі викладеного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії для загальнобудинкових потреб у розмірі 7312,78 гривень, пропорційно до належної їм частки у праві власності на квартиру, а саме з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1828,20 гривень відповідно до кожного, а з ОСОБА_3 3656,38 гривень, а також заборгованість за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії для загальнобудинкових потреб у сумі 709,38 грн., а саме з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 177,35 гривень відповідно до кожного, а з ОСОБА_3 357,68 гривень.

Також з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 757,00 гривень відповідно з кожного, а з ОСОБА_3 1514,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280, 354 ЦПК України суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб на опалення житлового будинку у сумі 1828,20 гривень та заборгованість за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб у розмірі 177,35 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб на опалення житлового будинку у сумі 1828,20 гривень та заборгованість за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб у розмірі 177,35 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загально будинкових потреб на опалення житлового будинку у сумі 3656,38 гривень та заборгованість за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб у розмірі 357,68 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» судовий збір у сумі по 757,00 гривень з кожного, а з ОСОБА_3 1514,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Хмельницьке міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго», 29009, м. Хмельницький, вул. Чорнобрового, 5, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 02.09.2025 року.

Суддя: