Справа № 295/1087/25
УХВАЛА

про відмову у прийнятті заяви про зміну предмету позову

"26" серпня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Кирилець М.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гербеди К.О.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Житомирі заяву представника позивачки адвоката Кирилець М.О. про зміну предмету позову в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Корольовського районного суду м.Житомира перебуває вищевказана справа, провадження у якій відкрито судом 03.03.2025 року. Справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

24.07.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову, відповідно до якої зазначені наступні позовні вимоги: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію про ОСОБА_1 у вигляді фактичних тверджень, які викладені ОСОБА_2 в усному звернені в липні 2024 року до керівництва Національної академії Національної гвардії України; зобов`язати ОСОБА_2 в місячний строк після набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом усного звернення до керівництва Національної академії Національної гвардії України: Я, ОСОБА_2 , заявляю, що інформація стосовно ОСОБА_1 у вигляді фактичних тверджень є неправдивою та недостовірною: причетність ОСОБА_1 щодо привласнення речей та коштів: павербанк та ізраїльські бандажі на суму 500 євро, тепловізор вартістю 1500 євро, камери спостереження вартістю 100 євро, готівкових коштів в розмірі 1000 доларів США; нанесення тілесних ушкоджень курсанту Національної Гвардії України ОСОБА_3 ; виготовлення фіктивних лікарняних листів ОСОБА_1 ; ОСОБА_1 зловживачи моєю довірою вчинив відносно мене шахрайські дії, заволодівши належними мені грошовими коштами; стягунти з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; стягунти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судовий збір та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача просила прийняти до розгляду заяву про зміну предмета позову.

Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у прийнятті заяви про зміну предмету позову.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у прийнятті заяви про зміну предмету позову.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Суд вбачає, що звертаючись в січня 2025 року з позовною заявою до суду, позивач просив суд: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію про ОСОБА_1 у вигляді фактичних тверджень, які викладені ОСОБА_2 у звернені від 09.09.2024 року на ім`я Командувача Національної Гвардії України, бригадирному генералу ОСОБА_4 , що зареєстроване ГУ Національної гвардії України 13.09.2024 № НОМЕР_2 ; зобов`язати ОСОБА_2 в місячний строк після набрання рішенням суду законної сили, спростувати недостовірну інформацію про ОСОБА_1 у такий же спосіб, у який вона була поширена, шляхом відправлення листа на ім`я Командувача Національної Гвардії України, бригадирному генералу ОСОБА_4 із написом: СПРОСТУВАННЯ інформації, яка викладена у зверненні від 09.09.2024 на ім`я Командувача Національної Гвардії України, бригадирному генералу ОСОБА_4 , що зареєстроване ГУ Національної гвардії України 13.09.2024 № НОМЕР_2 , а саме: Я, ОСОБА_2 , заявляю, що інформація стосовно ОСОБА_1 , у вигляді фактичних тверджень: причетність ОСОБА_5 щодо привласнення речей та коштів: павербанк та ізраїльські бандажі на суму 500 євро, тепловізор вартістю 1500 євро, камери спостереження вартістю 100 євро, на купівлю планшетів передано готівкою 1000 доларів США; заволодіння моїми коштами, які я витратила на придбання транспортного засобу «Volkswagen Т5», реєстр номер машини: НОМЕР_3 , 2010 року випуску в розмірі 6232 євро та привласнення ОСОБА_3 грошових коштів, які збирались серед населення на купівлю транспортного засобу «Volkswagen Т5» в розмірі 3000 доларів США; нанесення тілесних ушкоджень курсанту Національної Гвардії України ОСОБА_3 ; вимагання (примусу) щодо придбання автомобіля, через погрозу проведення службового розслідування стосовно ОСОБА_5 ; виготовлення фіктивних лікарняних листів ОСОБА_3 є неправдивою та недостовірною»; стягунти з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; стягунти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 судовий збір та понесені судові витрати.

У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя.

Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені в Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 10 грудня 1948 року (статті 8, 10).

Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» («Bellet v. France»), заява №23805/94).

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

У статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У частині першій статті 13 зазначеного Кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина третя цієї ж статті прямо декларує, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини другої статті 175 ЦПК України).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Велика Палата Верховного Суду у свої постановах неодноразово зазначала, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу (постанови від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц (провадження №14-473цс18, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц (провадження №14-364цс19), від 24 квітня 2024 року у справі №657/1024/16-ц (провадження №14-5цс23).

Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (юридичне обґрунтування позову) - юридичну кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові, оскільки суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно надати правову кваліфікацію спірних правовідносин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №487/10128/14-ц, від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15, від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц, від 04 вересня 2019 року у справі №265/6582/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №487/10132/14-ц, від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17, від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц, від 15 червня 2021 року у справі №916/585/18 та у справі №904/5726/19, від 06 липня 2021 року у справі №911/2169/20, від 22 вересня 2021 року у справі №904/2258/20, від 12 жовтня 2021 року у справі №910/17324/19).

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (постанови Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року у справі №759/17146/20 (провадження №61-7914св23), від 22 травня 2024 року у справі №128/285/18 (провадження №61-15740св23), Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 01 липня 2024 року у cправі №908/1884/23, від 25 квітня 2024 року у cправі №927/977/23 та інші.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №657/1024/16-ц (провадження №14-5цс23) вказала, що в разі надходження до суду такої заяви суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Оскільки предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які визначені, зокрема, статтею 16 ЦК України, то зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, що може полягати в обранні позивачем іншого, на відміну від первісно обраного, способу захисту порушеного права в межах спірних правовідносин, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки в разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом.

Водночас як збільшення або зменшення розміру позовних вимог треба розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Збільшенням розміру позовних вимог не може бути заявлення ще однієї чи кількох вимог, додатково до викладених у позовній заяві. Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені в тексті позовної заяви.

Заяву про зміну предмета або підстав позову можна вважати новим позовом у разі, якщо в ній зазначена самостійна матеріально-правова вимога (або вимоги) та одночасно на її обґрунтування наведені інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які позивач первісно не визначив підставою позову та які у своїй сукупності дають особі право на звернення до суду з позовними вимогами.

У пунктах 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

При цьому при поданні такої заяви позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №657/1024/16-ц (провадження №14-5цс23) зазначила, що оскільки положення частини третьої статті 49 ЦПК України виключають можливість одночасної зміни предмета і підстав позову, то в разі подання позивачем заяви у підготовчому засіданні, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, суд повинен відмовити у прийнятті такої заяви та повернути заявникові. Водночас позивач не позбавлений прав звернутися до суду з новим позовом у встановленому законом порядку.

З поданої заяви про зміну предмету позову вбачається, що в ній викладені нові обставини, зокрема замінено доводи з письмової заяви відповідача до Національної академії Національної гвардії України від 09.09.2024 року (спосіб поширення інформації) на усне звернення відповідача до керівництва академії під час якого була повідомлена (поширена) інформація, яку позивач вважає недостовірною та такою, що підлягає спростуванню (новий предмет позову). При цьому про факт усного спілкування з керівництвом академії відповідач повідомила у відзиві на позовну заяву. До моменту викладу відповідачем відомостей про усне спілкування, позивач не вказував у позові про такі обставини та не пов`язував їх з первісно обраним способом захисту порушеного права.

Отже, дослідивши редакцію первісного позову та заяву представника позивача від 24.07.2025 року про зміну предмету позову, суд вбачає, що стороною позивача змінено не лише предмет позовних вимог, а і його підстави (обставини позовних вимог), що суперечить положенням ст. 49 ЦПК України, та не допускається.

За результатами викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті до розгляду та повернення заяви представника позивача адвоката Кирилець М.О. про зміну предмету позову, яка надійшла на адресу суду 24.07.2025 року.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 49, 189, 196-198, 258-261, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у прийнятті заяви представника позивача адвоката Кирилець М.О. про зміну предмету позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди та повернути її заявнику.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення повного тексту.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали.

Суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту: 26.08.2025.