ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1086/25 Справа № 199/66/23 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О. Б. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Коляді Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, який дії в інтересах Держави на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року по справі за позовом Керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Держави до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області, Головне управлення Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Головне архітектурно-планувальне управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, скасування державної реєстрації речових прав, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2023 року керівник Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Держави звернувся до суду із позовом до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області, Головне управлення Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Головне архітектурно-планувальне управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, скасування державної реєстрації речових прав.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Дніпровської міської ради від 19 вересня 2018 року №119/35 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано земельну ділянку площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:514:0150) у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 за рахунок земель не переданих у власність або користування, код цільового використання землі 02.01 «Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Рішенням державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Ординською О.В., з відкриттям розділу, на підставі вищезазначеного рішення, зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 , індексний номер рішення: 44828033 від 26 грудня 2018 року, номер запису про право власності: 29649905, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Вищезазначеним рішенням міської ради земельну ділянку площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:514:0150) віднесено за основним цільовим призначенням до категорії «Землі житлової та громадської забудови».

Одночасно, згідно з Технічним звітом щодо обстеження водного об`єкту Плесо Ломівське озеро (історична назва озеро Московське) земельна ділянка площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:514:0150) розташована на відстані 69 м від урізу води озера Московського в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра.

Згідно з даними Публічної кадастрової карти України земельна ділянка з кадастровим номером :01:514:0150 розташована безпосередньо біля озера Московського в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра, тобто в стометровій зоні від урізу води, а тому, передача земельної ділянки у власність ОСОБА_1 була здійснена з порушенням вимог ст. 88 Водного кодексу України, відповідно до якої прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною для озер 100 метрів.

Листом від 24 січня 2022 року №122/03-22 Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області на запит окружної прокуратури повідомив, що у 2018 році на замовлення гр. ОСОБА_2 , ТОВ «Актив II» розробило «Проект землеустрою щодо організації встановлення меж земель водного фонду та водоохоронної зони озера Московське в районі вул. Широка на території АНД району м.Дніпро», який був розглянутий Регіональним офісом водних ресурсів у Дніпропетровській області і по ньому були надані відповідні Рекомендації від 01 березня 2018 року №464/11-18.

У вищезазначених рекомендаціях від 01 березня 2018 року №464/11-18 зазначено, що озеро Московське - штучно створений водний об`єкт внаслідок будівництва Лівобережного каналу для формування території ж/м Фрунзенський. Зовнішня межа прибережної захисної смуги встановлена шириною 25,0 м, у подібності до вимог розмірів охоронної зони малих річок, так як морфологічні характеристики каналу Лівобережний та його розширеного плеса озеро Московське співвідноситься з малими річками.

Відповідно до листа Дніпровського державного аграрно-економічного університету від 20 жовтня 2022 року №46-11-691, наданого на запит окружної прокуратури, завідувачем кафедри водних біоресурсів та аквакультури біотехнологічного факультету ДДАЕУ, доктором біологічних наук, професором Новіцьким Р.О. у 2022 році було проведено дослідження вказаного у запиті об`єкта, і озеро Московське є природним водним об`єктом, що також підтверджується висновком експерта Лампіка Т.В. за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи за № 0014, складеним 15 червня 2023 року на замовлення громадської організації «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги».

Тобто, озеро Московське є природною водоймою, яка має давню історію і утворена у заглибленнях лівого берега Дніпра завдяки заплавам р. Протовч (Проточ). За походженням озеро Московське є заплавним озером, яке входить у придаткову систему Дніпра, а не штучним водоймищем.

Позивач стверджує, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:514:0150, що розташована у районі АДРЕСА_1 належить до земель водного фонду та у відповідності до положень до ст. 4 Водного кодексу України та ст. ст. 58, 59, 84 Земельного кодексу України за своїм цільовим призначенням не передбачала можливості для її відведення у приватну власність за категорією земель «Землі житлової та громадської забудови».

Враховуючи викладене, а також з урахуванням заяви про зміну предмету позову, прокурор просив:

- визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 19 вересня 2018 року №119/35, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано земельну ділянку площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:514:0150) у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 за рахунок земель, не переданих у власність або користування, код цільового використання землі 02.01 «Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)»;

- скасувати державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:514:0150), що розташована в районі АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, за ОСОБА_1 від 19 грудня 2018, номер запису про право власності: 29649905, вчинену державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринською О.В., на вказаний об`єкт нерухомого майна;

- усунути перешкоди у здійсненні Дніпровською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:514:0150) шляхом її повернення на користь Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_1 ;

- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0970 га, кадастровий номер :01:514:0150 у Державному земельному кадастрі;

- стягнути з відповідачів на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачені судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, який дії в інтересах Держави посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду, а тому за своїм цільовим призначенням не може передаватись у приватну власність.

У відзиві на апеляційну скаргу Дніпровська міська рада просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просив рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року, як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, врахувавши надані відзиви, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпровської міської ради №119/35 від 19 вересня 2018 року у власність ОСОБА_1 була передана земельна ділянка з кадастровим номером :01:514:0150 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі вулиці Широкої (за основним цільовим призначенням земельна ділянка віднесена до категорії «Землі житлової та громадської забудови»).

Рішенням державного реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Ординською О.В., з відкриттям розділу, на підставі вищезазначеного рішення, зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_1 , індексний номер рішення: 44828033 від 26 грудня 2018, номер запису про право власності: 29649905, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Листом Дніпропетровського обласного управління водних ресурсів від 01 березня 2018 року №464/11-18, який було отримано Дніпровською міською радою перед прийняттям рішення №119/35 від 19 вересня 2018 року про передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:514:0150, підтверджується факт того, що колишнє озеро «Московське» - це штучно створений об`єкт.

Згідно листа Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області від 23 березня 2023 року за № 426/01-23, сучасне плесо «Ломівське» (колишня назва - озеро «Московське») у місті Дніпрі стало штучно створеним водним об`єктом, що утворений внаслідок будівництва Лівобережного каналу для формування території ж/м Фрунзенський, при цьому, морфометричні характеристики каналу Лівобережний та його розширене плесо (сучасне плесо «Ломівське», колишня назва озеро «Московське») співвідносяться з малими річками, для яких встановлюється прибережна захисна смуга 25 м..

Згідно листа Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 24 березня 2023 року за № 12/19-86, розміщення житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на земельній ділянці з кадастровим номером :01:514:0150, відповідає як чинній містобудівній документації на місцевому рівні, так і містобудівній документації, що була чинна у 2018 році.

Згідно науково-експертного висновку Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського ДСНС України від 14 липня 2023 року, водний об`єкт плесо Ломівське (колишня назва - озеро «Московське»), яке є невід`ємною частиною дренажно-паводкового каналу, що розташоване на території Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпро Дніпропетровської області, не є озером. Озеро «Московське», як природний об`єкт, повністю перестало існувати після будівництва Лівобережного каналу і дренажно-паводкового каналу (ДПК) «Московський», і станом на момент передачі Дніпровською міською радою у власність фізичних осіб земельних ділянок з кадастровими номерами, в тому числі, :01:514:0150, природного озера «Московське» вже не існувало, а водний об`єкт, який було утворено на місці колишнього озера «Московське», мав та має статус «канал». Прибережна захисна смуга шириною 25 м для водного об`єкта плесо Ломівське (колишня назва - озеро «Московське»), на момент передачі зазначених у висновку земельних ділянок у власність фізичним особам, визначалась з урахуванням чинної на той момент містобудівної документації, та за своїм функціональним призначенням не суперечить нормативній ширині смуги відведення каналу на відстані 25 м..

Згідно науково-експертного висновку Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України від 21 вересня 2023, водний об`єкт під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (колишня назва «Озеро московське»), що розташований на території Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра, не є озером.

З історичної довідки від 23 жовтня 2023 року щодо історії та топонімії водного об`єкта «Плесо Ломівське» (колишнє «озеро Московське») на території Амур-Нижньодніпровського району в м.Дніпро, підготовленої КЗК «Дніпропетровським національним історичним музеєм імені Д.І. Яворницького» ДОР» вбачається, що у результаті суттєвого негативного впливу антропогенного чинника озеро Московське фактично перетворилося з закритого озера на частину каналу житлового масиву Фрунзенський.

З листа Державного науково-виробничого підприємства «КАРТОГРАФІЯ» від 15 травня 2023 року вбачається, що на топографічній карті масштабу 1:10 000 М-36-130-Б-г-4 стан місцевості на 1994 рік видання 1996 року, водний об`єкт в районі вул. Широкої Амур-Нижньодніпровського району міста Дніпра не має власної назви.

Відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 21 вересня 2022 року за № 43/27 «Про перейменування топонімів міста Дніпра, назви яких пов`язані з державою-агресором», водний об`єкт «Озеро Московське» було перейменовано на «Плесо Ломівське» (пункт 25 додатку до рішення Дніпровської міської ради від 21 вересня 2021 року), а відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 22 грудня 2021 року за № 260/14 «Про погодження та затвердження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський» у районі вул. Широкої» було погоджено та затверджено проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський» у районі вулиці Широкої, з якого вбачається, що дренажно-паводковий канал «Московський» це не озеро, а спірна земельна ділянка знаходиться за межами прибережної захисної смуги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2024 року у справі №160/7238/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2024 року, не встановлено неправомірності та/або невідповідності нормам чинного законодавства рішення Дніпровської міської ради від 22 грудня 2021 року за № 260/14 «Про погодження та затвердження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський» у районі вул. Широкої».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що водний об`єкт, який раніше мав назву «Озеро Московське», як природний об`єкт, повністю перестав існувати після будівництва Лівобережного каналу і дренажно-паводкового каналу (ДПК) «Московський», і станом на момент передачі Дніпровською міською радою у власність ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером :01:514:0150, природного озера «Московське» вже не існувало, земельна ділянка з кадастровим номером :01:514:0150 на момент її передачі у власність ОСОБА_1 знаходилась та на день розгляду цієї справи знаходиться за межами прибережної захисної смуги, а водний об`єкт, який було утворено на місці колишнього озера «Московське», має статус «канал» із найменуванням «Плесо Ломівське».

Проте, колегія суддів не може погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтями 13, 14 Конституції України визначено, що земля, водні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії.

Статтею 19 ЗК України визначено, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються, крім інших, на землі водного фонду.

Відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України, ст. 4 Водного кодексу України, до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Згідно зі ст. 61 Земельного кодексу України, ст. 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Зокрема, у прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється: розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво; зберігання та застосування пестицидів і добрив; влаштування літніх таборів для худоби; будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів тощо. Об`єкти, що знаходяться у прибережній захисній смузі, можуть експлуатуватись, якщо при цьому не порушується її режим. Не придатні для експлуатації споруди, а також ті, що не відповідають встановленим режимам господарювання, підлягають винесенню з прибережних захисних смуг.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням конкретних умов, що склалися (ч.4 ст. 88 ВК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 88 ВК України та ч. 2 ст. 60 ЗК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Таким чином, існування прибережних захисних смуг визначеної ширини передбачене нормами закону. Відтак, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом, а саме ч. 2 ст. 88 ВК та ч. 2 ст. 60 ЗК України.

Системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку їх визначення.

Згідно зі статтею 59 ЗК України передбачено обмеження набуття таких земель у приватну власність та встановлено можливість використання таких земель для визначених цілей на умовах оренди.

Відповідно до частини четвертої статті 84 Земельного кодексу України землі водного фонду взагалі не можуть передаватись у приватну власність, крім випадків, передбачених законодавством.

Випадки передачі земель водного фонду до приватної власності, зокрема громадян, передбачені положеннями частини другої статі 59 ЗК України.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 гектарів). Власники на своїх земельних ділянках можуть у встановленому порядку створювати рибогосподарські, протиерозійні та інші штучні водойми (частина друга статті 59 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо (ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14, від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17, від 12.11.2020 у справі № 487/688/18, від 27.05.2020 у справі № 310/8559/16-ц, від 27.01.2020 у справі №488/6479/14-ц, від 17.02.2021 у справі № 477/2054/17-ц, від 09.12.2020 у справі № 676/2332/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц. від 23.11.2022 у справі № 910/14139/20, від 07.12.2022 у справі № 545/1847/20, від 11.01.2023 у справі № 924/820/21, від 15.02.2023 у справі № 372/1859/20.

Так, матеріалами справи встановлено, що згідно з відповіді з Держводагентства від 29.05.2025 р. за вих. № 3045/5/5/11-25, та Держгеокадастру від 27.05.2025 р. за вих. № 29-28-0.203-4884/2-25, з яких вбачається, що: 1) для водного об`єкту - канал «Плесо Ломівське» ширина смуги відведення встановлюється завширшки 1 м; 2) в Державному реєстрі географічних назв за реєстраційним номером С-5360 містяться відомості про канал «плесо ОСОБА_4 » та за реєстраційним номером С-5361 містяться відомості про канал «Лівобережний», і відповідно до статті 19 Закону України «Про топографо-геодезичну і картографічну діяльність» матеріали топографо-геодезичних і картографічних робіт, прийняті на облік до Державного картографо-геодезичного фонду України, є офіційними, а відповідно до пункту 17 Положення про Державний реєстр географічних назв, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2006 р. № 622, унормовані географічні назви, що зареєстровані або обліковуються в Державному реєстрі, є офіційними і підлягають обов`язковому використанню органами державної влади та органами місцевого самоврядування у межах здійснення їх повноважень в офіційних документах, Державному земельному кадастрі, містобудівному кадастрі, інших кадастрах природних ресурсів і реєстрах, базах даних, а також офіційних каталогах, довідниках, словниках і переліках географічних назв, виданих та/або оприлюднених ними в Інтернеті.

При цьому, таке включення до державного водного кадастру водного об`єкту «Плесо Ломівське» відбулось на підставі звернення громадянки ОСОБА_5 від 26.03.2025, яка є відповідачем у справах № 199/9398/22, 199/48/23, № 199/51/23 № 199/63/23, № 199/64/23, № 199/71/23, № 199/74/23, № 199/75/23, № 199/77/23 за позовами керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави, предметом яких є повернення земельних ділянок водного фонду, які знаходяться у прибережній захисній смузі Плеса Ломівського (озера Московського) в районі вулиці Широкої у м. Дніпро, та знаходяться поруч з земельною ділянкою, яка є предметом спору у даній судовій справі.

Отже, внесення відомостей про статус водного об`єкта здійснено Держводагентством на підставі копій документів, наданих ОСОБА_5 , а саме: рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2024 у справі № 199/78/23; постанови Дніпровського апеляційного суду від 10.12.2024 у справі № 199/78/23; науково-експертного висновку Інституту водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України від 21.09.2023; науково-експертного висновку Центральної геофізичної обсерваторії імені Бориса Срезневського ДСНС України від 14.07.2023; листів Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області від 23.03.2023 за № 426/01-23, від 04.10.2023 № 1618/03-23, рішення Дніпровської міської ради від 21.09.2022 № 43/27 «Про перейменування топонімів міста Дніпра, назви яких пов`язані з державою агресором»; скрин схеми з «Google», що підтверджується листом Державного агентства водних ресурсів України від 04.06.2025 № 3109/4/2/11-25.

Тобто, фактично відомості щодо статусу водного об`єкта Плеса Ломівського (озера Московського) до державного водного кадастру внесено на підставі судових рішень у справі № 199/78/23 за позовом Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави до Дніпровської міської ради, ОСОБА_6 про визнання незаконним та скасування рішення, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою в районі вулиці Широкої у м. Дніпро, площею 0,0915 га, кадастровий номер :01:514:0151, шляхом її повернення, скасування державної реєстрації речових прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, яка на теперішній час перебуває на розгляді у Верховному Суді.

Разом з цим, Верховним Судом ухвалено постанову від 06.02.2025 у справі № 160/7238/22, якою визнано протиправним та скасовано рішення Дніпропетровської міської ради № 260/14 від 22.12.2021 «Про погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський» у районі вул. Широкої», на яке посилався суд першої інстанції при відмові у задоволенні позовної заяви прокуратури по цій справі.

Також встановлено, що оскільки ані Водний кодекс України, ані жодний інший національний нормативний акт не містять поняття «розширене плесо ДПК», тому згідно зі статтями 6, 19 Конституції України, пунктами 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, статтями 1, 88 Водного кодексу України, розроблення Дніпровською міською радою проєктної документації на об`єкт, не передбачений національним законодавством, є порушенням принципу законності. Як випливає із приписів національного законодавства (статті 25, 26 Закону України «Про землеустрій», ст. 186 Земельного кодексу України, статті 1, 16, 17, 88 Водного кодексу України), проєкт землеустрою (документація із землеустрою) розробляється винятково на об`єкти передбачені приписами національного законодавства. (постанова Верховного Суду справа №1607238/22).

Проєкт землеустрою не може розроблятися на об`єкт, який не передбачений жодним нормативним актом. Тому суб`єктивні права й обов`язки замовляти проєкт землеустрою (документацію із землеустрою) виникають лише щодо об`єкта, який передбачений приписами національного законодавства. Погоджуючи та затверджуючи Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський» у районі вул. Широкої, розроблений ФОП ОСОБА_7 , погоджуючи та затверджуючи межі водоохоронної зони та прибережної захисної смуги розширеного плеса ДПК «Московський» у районі вул. Широкої рішенням від № 260/14, а також затверджуючи проект землеустрою рішенням від 19 вересня 2018 року №119/35 щодо відведення земельної ділянки :01:514:0150 у власність ОСОБА_1 , Дніпровська міська рада діяла не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією й законами України, необґрунтовано, тобто без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Ухвалами Верховного Суду від 22.05.2025 року відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_5 та Дніпровської міської ради про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Верховного Суду від 06.02.2025 у справі № 160/7238/22.

Враховуючи викладене, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:514:0150 належить до земель водного фонду та у відповідності до положень до ст. 4 Водного кодексу України та ст. ст. 58, 59, 84 Земельного кодексу України за своїм цільовим призначенням не передбачала можливості для її відведення у приватну власність за категорією земель «Землі житлової та громадської забудови», а тому позовні вимоги прокурора є обгрунтованим та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу на те, що проведення певних поліпшувальних робіт на водних об`єктах не змінює їх статус та походження.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості, та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням судового рішення про задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, скасування державної реєстрації речових прав.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури, який дії в інтересах Держави задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах Держави до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , треті особи: Регіональний офіс водних ресурсів у Дніпропетровській області, Головне управлення Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Головне архітектурно-планувальне управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом її повернення, скасування державної реєстрації речових прав задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Дніпровської міської ради від 19 вересня 2018 року №119/35, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано земельну ділянку площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:514:0150) у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 за рахунок земель, не переданих у власність або користування, код цільового використання землі 02.01 «Для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)».

Скасувати державну реєстрацію прав на земельну ділянку площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:514:0150), що розташована в районі АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101, за ОСОБА_1 від 19 грудня 2018 року, номер запису про право власності: 29649905, вчинену державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Одринською О.В., на вказаний об`єкт нерухомого майна.

Усунути перешкоди у здійсненні Дніпровською міською радою права користування та розпорядження земельною ділянкою площею 0,0970 га (кадастровий номер :01:514:0150), шляхом її повернення на користь Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради з незаконного володіння ОСОБА_1 .

Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0970 га, кадастровий номер :01:514:0150 у Державному земельному кадастрі.

Стягнути з ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір по 11 810,70 з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 05 серпня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 08 серпня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова