Провадження №2/447/77/25
Справа №447/1686/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

25.08.2025 Миколаївський районний суд Львівської області в складі судді Павліва В.Р., за участю секретаря судового засідання Вербінець Є.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві Львівської області у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

13.06.2024 представник позивача Бачинський О.М. через систему «Електронний суд» звернувся в Миколаївський районний суд Львівської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість №18 від 17.11.2020 в розмірі 29708,59 грн., судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн.

На умовах Договору позики кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики №18 у розмірі 5929,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 16.12.2020, реальна річна процентна ставка складає 1.85%, та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії договору позики.

Кредитодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав в повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договором позики.

30.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу №20210630-Ф/2, за умовами якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», включно і до ОСОБА_1 ..

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики станом на 12.06.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить 29708,59 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 5929,00 грн.; заборгованість за процентами 9219,70 грн.; заборгованість за простроченими процентами за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 01.07.2021 по 28.09.2021) 13340,25 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення 1219,64 грн. (нараховано новим кредитором за період 17.12.2020 по 23.02.2022).

14.06.2024 відповідачка ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву. Позов вважає незаконним та необгрунтованим, просила відмовити у задоволенні такого. Зазначила, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності. Зазначила, що вона не була повідомлена про заміну кредитора. Крім цього, вказала, що позивачем не надано виписки із рахунків відповідача.

17.06.2024 із Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь на запит про зареєстроване місце проживання відповідачки, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

21.06.2024 представник позивача Бачинський О.М. подав відповідь на відзив. Зазначив, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання, яке належно не було виконано однією зі сторін. Відповідачем не було подано разом із відзивом жодного доказу, який б підтверджував виконання ним договору. Наголосив, що відповідач була повідомлена і знала про зміну кредитора, оскільки позивачем неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. 13.10.2021 на поштову адресу боржника було відправлено ряд листів, в тому числі і про зміну кредитора та вимогу. Відповідачем наданого банком розрахунку не спростовано, не надано іншого розрахунку та квитанцій про погашення кредиту, які б підтверджували відсутність заборгованості ОСОБА_1 перед банком.

13.09.2024 відповідачка ОСОБА_1 скерувала на електронну пошту суду заяву, в якій зазначила, що з даним позовом не погоджується.

16.09.2024 відповідачка ОСОБА_1 скерувала на електронну пошту суду заперечення на позовну заяву. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача Бачинський О.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності на підставі доказів наявних у матеріалах справи.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, клопотань, заяв про неможливість прибути у судове засідання не подала.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.11.2020 між ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту №18.

Вказаний договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) що опублікована на вебсайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФК «Форза» та акцептована ОСОБА_1 шляхом підписання електронним підписом відповідачки.

На умовах Договору позики кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики №18 у розмірі 5929,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 16.12.2020, реальна річна процентна ставка складає 1.85%, та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії договору позики.

Кредитодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав в повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договором позики.

Відповідач не здійснив жодного платежу, не виконав свої зобов`язання, та не вніс платежі, передбачені умовами договору позики.

30.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу №20210630-Ф/2, за умовами якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», включно і до ОСОБА_1

ОСОБА_1 . Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Артеміда-Ф» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №18 від 17.11.2020 перед новим кредитором на дату відступлення склала 9219,70 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики станом на 12.06.2024 заборгованість ОСОБА_1 становить 29708,59 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 5929,00 грн.; заборгованість за процентами 9219,70 грн.; заборгованість за простроченими процентами за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 01.07.2021 по 28.09.2021) 13340,25 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; інфляційне збільшення 1219,64 грн. (нараховано новим кредитором за період 17.12.2020 по 23.02.2022).

Оцінка суду.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно з ч.1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5 договору передбачено, що відповідачці було надано кредит у розмірі 5929,00 грн. строком на 30 днів до 16.12.2020 із встановленою процентною ставкою (базова) 1,85% в день.

Тому підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача відсотки за користування кредитом протягом 30 днів за відсотковою ставкою визначеною договором в розмірі 1,85 %, що складає 3290,60 грн.: 5929,00 грн. (борг) х 1,85% (за один день користування кредитом) х 30 днів.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК Україниу розмірі, встановленому законом або договором.

Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

Отже, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування 16.12.2020, тому позовна вимога про стягнення з відповідача, нарахованих позивачем за користування кредитом поза межами строку дії договору прострочених процентів за користування кредитом задоволенню не підлягає.

Разом з тим, оскільки відповідач порушив зобов`язання з повернення кредиту у нього виник додатковий обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Таким чином, враховуючи дійсний розмір заборгованості, яку необхідно стягнути з відповідача в сумі 5929,00 грн. (тіло кредиту) +3290,60 грн. (відсотки), що разом становить 9219,60 грн., водночас підлягають перерахуванню інфляційні витрати: 9219,60 грн. (розмір заборгованості) х 1,2573 - 9219,60 грн. = 2372,20 грн.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, тому необхідно стягнути з відповідача заборгованість за наданим кредитом в розмірі 11591,80 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5929,00 грн., заборгованість по відсотках 3290,60 грн., та інфляційні витрати 2372,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити з наведених вище мотивів.

Твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, є необґрунтованим та, на думку суду, помилковим з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови КабінетуМіністрів України №392 від 20.05.2020 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року №651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон Українивід 30.03.2020№540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першоїстатті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час.

Отже, оскільки з 24 лютого 2022 та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (08.12.2023) про стягнення заборгованості в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 набрав чинності Закон №540-IXщодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020, відповідно до п.п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позивач не пропустив позовну давність, визначенустаттею 257 ЦК України.

Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі №926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

А тому суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності не має.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає до задоволення, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була сума таких витрат обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

З матеріалів справи встановлено, що 10.06.2024 між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М. укладено договір про надання правової допомоги № 20240610-2, за умовами якого адвокат зобов`язується надавати правову допомогу, що полягає здійсненні захисту інтересів клієнта у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики №18 від 17.11.2020.

Згідно з пунктами 4.2, 4.3 договору про надання правової допомоги № 20240610-2 від 10 червня 2024 року у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду в розмірі 10000 грн. У разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що сторонами в договорах про надання професійної правничої допомоги передбачено фіксований розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги, відповідач не зверталася до суду із заявою про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф», з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3981,80 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 945,18 грн.

Керуючись ст. ст.12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» заборгованість за Договором позики на умовах фінансового кредиту №18 від 17.11.2020 у розмірі 115951 (одинадцять тисяч п`ятсот дев`яносто одну) гривню 80 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5929,00 грн., заборгованість по відсотках 3290,60 грн., та інфляційні витрати 2372,20 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» 945 (дев`ятсот сорок п`ять) гривень 18 копійок судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3981 (три тисячі дев`ятсот вісімдесят одну) гривню 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», , місцезнаходження: 79013, м. Львів, вул. С. Бандери, 87, оф. 54;

Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складено 25.08.2025.

Суддя Павлів В. Р.