Справа № 372/1940/25
Провадження 4-с-10/25
ухвала

Іменем України

08 серпня 2025 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Сташків Т.Г.,

при секретарі Таценка М.Д.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі боржник, ОСОБА_2 ) звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якій просить: визнати бездіяльність заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що полягає у не знятті арешту з майна ОСОБА_2 , накладеного в рамках виконавчого провадження № 21381431, протиправною; зобов`язати заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з майна ОСОБА_2 , накладений в рамках виконавчого провадження № 21381431.

В обґрунтування скарги боржник зазначає, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2009 року у справі № 2-1656-09 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 674 897,76 грн. та судові витрати.

01.09.2010 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі виконавчого листа Обухівського районного суду Київської області від 05.07.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 21381431, в межах якого накладено арешт на все належне ОСОБА_2 нерухоме майно.

23.05.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду у зв`язку з поновленням судом строку на подання апеляційної скарги на судове рішення.

Станом на дату подання до суду цієї скарги виконавче провадження № 21381431 завершене, про що міститься відповідний запис в АСВП.

Ухвалою 19.10.2021 року Обухівського районного суду Київської області від 19.10.2021 року замінено сторону виконавчого провадження у справі № 2-1656/09 з ПАТ «Фольксбанк» на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс».

Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 372/3765/21 ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19.10.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23.02.2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну стягувача у справі № 2-1656/09 щодо виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2009 року з ПАТ «Фольксбанк» на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 27.09.2022 року у справі № 372/2258/22, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2023 року, в задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу № 2-1656/09, виданого 05.07.2010 року до виконання відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2023 року встановлено, що виконавчий лист № 2-1656/09 повернуто без виконання шляхом доручення до матеріалів справи.

26.02.2025 року ОСОБА_2 звернулась до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про скасування арешту, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № 21381431, мотивуючи її імперативними вимогами ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Листом ВПВР Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.03.2025 року № 42725/35547-33-25/20.1 повідомлено, що матеріали виконавчого провадження № 21381431 знищені, у зв`язку з чим неможливо зняти арешт з майна ОСОБА_2 .

Посилаючись на зазначені обставини, на підставі ст.ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» боржник звернулась до суду з указаною скаргою.

28.04.2025 року до суду надійшли заперечення представника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на скаргу, у яких він просить відмовити в задоволенні вимог, вказаних у скарзі ОСОБА_2 у повному обсязі.

У запереченнях представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначає, що вважає доводи скарги безпідставними та необґрунтованими. На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 21381431 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1656/10, виданого 05.07.2010 року Обухівським райсудом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 10 674 897,76 грн., сплачених позивачем судових витрат у розмірі 1 820,00 грн., а всього стягнуто 10 676 171,76 грн. Дане виконавче провадження перебувало на виконанні в період з 2010 року по 2017 рік. Згідно з Розділом ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Матеріали виконавчого провадження № 21381431 знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частки. Отже, законодавцем передбачено чіткий порядок дій у виконавчому провадженні.

Боржник у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином.

Представник скаржника у судовому засіданні підтримала вимоги скарги у повному обсязі та просила задовольнити її з підстав, викладених у скарзі.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився; про день, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд визнав можливим провести розгляд скарги у відсутність стягувача, боржника та приватного виконавця.

Дослідивши скаргу на бездіяльність заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги, враховуючи наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За положеннями ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 9 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, як забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2023 року у справі № 372/2258/22 встановлено такі обставини:

- 19.02.2008 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Фольксбанк» (правонаступник ВАТ «Електрон Банк») укладено кредитний договір № KF 47191;

- рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2009 року у справі № 2-1656-09 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 10 674 897 грн. 76 коп. та судові витрати 1 820 грн. Вказане рішення було оскаржено до апеляційної інстанції, проте ухвалою від 23.03.2010 року залишено без змін;

- 05.07.2010 року Обухівським районним судом Київської області виданий виконавчий лист № 2-1656/10;

- 01.09.2010 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 21381431;

- ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 10.10.2013 року у ПАТ «Фольксбанк» як сторону у виконавчому провадженні у справі замінено на ТОВ «ФК «Базель Фінанс»;

- 23.05.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про повернення виконавчого документу до суду у зв`язку з поновленням судом строку на подання апеляційної скарги на рішення;

- установлено, що виконавчий лист повернуто без виконання шляхом доручення до матеріалів справи 23.05.2017 року;

- з матеріалів справи убачається, що виконавчий лист було видано судом першої інстанції 05.07.2010 року, у зв`язку з чим відкрито виконавче провадження № 21381431 й постановою державного виконавця від 23.05.2017 року виконавчий лист повернуто без виконання до суду.

Зазначеною постановою Київського апеляційного суду від 24.01.2023 року у справі № 372/2258/22 залишено без змін ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 27 вересня 2022 року, якою відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про поновлення строку на пред`явлення виконавчого документа № 2-1656/09, виданого 05.07.2010 року, до виконання.

Постановою Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 372/3765/21 ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19.10.2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 23.02.2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Діджи Фінанс» про заміну стягувача у справі № 2-1656/09 щодо виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2009 року з ПАТ «Фольксбанк» на його правонаступника ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.

Представник Бублик Ю.А. звернулась до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про скасування арешту, накладеного на все нерухоме майно ОСОБА_2 в рамках виконавчого провадження № 21381431.

З копії листа відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від від 25.03.2025 року № 42725/35547-33-25/20.1 вбачається, що згідно з даними автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 21381431 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1656/10, виданого 05.07.2010 року Обухівським райсудом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 10 674 897,76 грн., сплачених позивачем судових витрат у розмірі 1 820,00 грн., а всього - 10 676 171,76 грн. Дане виконавче провадження перебувало на виконанні в період з 2010 року по 2017 рік. Згідно з Розділом ХІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року № 1829/5, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. У зв`язку з цим надати більш детальну інформацію по виконавчому провадженню № 21381431 не вбачається можливим у зв`язку зі знищенням. Порядок зняття арешту з майна передбачено у ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки заявником не долучено документів, що підтверджують наявність обставин для винесення постанови про зняття арешту з майна боржника, підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника відсутні.

Зазначений лист відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.03.2025 року № 42725/35547-33-25/20.1 підписано заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іваном Нещадним.

Звертаючись до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Бублик Ю.А. просить визнати бездіяльність заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що полягає у не знятті арешту з майна ОСОБА_2 , накладеного в рамках виконавчого провадження № 21381431, протиправною та зобов`язати заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зняти арешт з майна ОСОБА_2 , накладений в рамках виконавчого провадження № 21381431.

Отже, фактично ОСОБА_2 оскаржує бездіяльність заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Івана Нещадного, що полягає у не знятті арешту з майна ОСОБА_2 , про що зазначено у листі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.03.2025 року № 42725/35547-33-25/20.1.

Так, за приписами ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на 23.02.2017 року дату винесення головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України постанови про повернення виконавчого листа № 2-1656/10, виданого Обухівським районним судом Київської області 05.07.2010 року, до суду у зв`язку з поновленням судом строку на подання апеляційної скарги на рішення) виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ.

За положеннями ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній станом на 23.02.2017 року) у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, у разі, якщо ОСОБА_2 вважала, що під час виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2009 року у справі № 2-1656-09 дією або бездіяльністю державного виконавця порушено її права у зв`язку з винесенням 23.02.2017 року постанови про повернення виконавчого листа № 2-1656/10, виданого Обухівським районним судом Київської області 05.07.2010 року, та не зняттям арешту, накладеного на належне їй майно, боржник не була позбавлена права звернутись до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця у передбачені законом строки.

При цьому, ОСОБА_2 як власник майна, на яке накладено арешт, і як сторона виконавчого провадження № 21381431 була обізнана про накладення арешту на її майно та про повернення 23.05.2017 року державним виконавцем виконавчого документу до суду у зв`язку з поновленням судом строку на подання апеляційної скарги на судове рішення.

У постанові Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18 міститься висновок, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Тобто, якщо арешт накладено виконавцем неправомірно або ж з порушенням вимог закону, суд за результатом розгляду скарги на дії чи бездіяльність виконавця може зобов`язати останнього зняти такий арешт.

Даних, що ОСОБА_2 зверталась до суду з відповідною скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця під час виконання судового рішення, матеріали справи не містять.

Разом з тим, зі скарги ОСОБА_2 вбачається, що вона оскаржує бездіяльність заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Івана Нещадного, що полягає у не знятті арешту з майна ОСОБА_2 , накладеного в рамках виконавчого провадження № 21381431, про що зазначено у листі відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 25.03.2025 року № 42725/35547-33-25/20.1.

За приписами ч.ч. 3-5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

З матеріалів справи не вбачається, що наявні підстави, передбачені ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», для зняття заступником директора Департаменту начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іваном Нещадним, бездіяльність якого оскаржується боржником, арешту з майна ОСОБА_2 , накладеного під час виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2009 року у справі № 2-1656-09.

Крім того, вчинення будь-яких виконавчих дій (в тому числі прийняття постанови про скасування арешту) можливе виключно в межах відкритого виконавчого провадження.

Крім зазначеного, суд наголошує, що за приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Разом з тим, дані про виконання боржником ОСОБА_2 рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2009 року у справі № 2-1656-09 відсутні.

Отже, судом не встановлено наявності неправомірних дій чи бездіяльності заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Івана Нещадного щодо не зняття арешту з майна боржника, накладеного в межах виконавчого провадження № 21381431 під час виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2009 року у справі № 2-1656-09, а доводи боржника про те, що бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби є протиправною з указаних нею підстав, є недоведеними та необґрунтованими.

Відповідно, оскаржувана бездіяльність заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Івана Нещадного щодо не зняття арешту, накладеного на майно боржника в межах виконавчого провадження № 21381431 під час виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.12.2009 року у справі № 2-1656-09, не свідчить про порушення ним вимог Закону України «Про виконавче провадження» та меж повноважень посадової особи органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 447-1, 450-452 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.Г. Сташків