Справа №443/2040/24
Провадження №2/443/104/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 січня 2025 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - територіальна громада села Чорний Острів в особі Ходорівської міської ради Львівської області, про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт його постійного проживання разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 до дня смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 : право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 0,3043 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 567458 від 24.12.2010 року; право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 0,0617 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 567459 від 24.12.2010 року; право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,1875 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 567460 від 24.12.2010 року; право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 0,1454 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 567461 від 24.12.2010 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради, що належали померлій на підставі Державних актів на право приватної власності на землю. Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №95 від 17.09.2024 року, ОСОБА_3 1940 року народження дійсно проживала і була прописана в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . В Чорноострівській сільській раді від ОСОБА_3 посвідчувався заповіт від 01.07.2003 року в користь сина ОСОБА_1 . Зазначає, що крім нього, спадкоємців за заповітом після смерті ОСОБА_3 , не було. Спадкоємцем за законом був тільки його брат ОСОБА_2 , однак він спадщину не прийняв у жоден із передбачених законом способів та на неї не претендує. Його батько та відповідно чоловік покійної ОСОБА_4 помер швидше. Натомість, він постійно проживав без реєстрації із матір`ю на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що її прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав.

08.10.2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного округу з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив її, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що знаходяться на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, що належали померлій і є спадковим майном.

Окрім того, його місце реєстрації проживання відмінне від місця проживання спадкодавця, то для визнання права позивача на спадкове майно потрібно в судовому порядку встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також, він не може оформити прийняту ним спадщину в нотаріальному порядку, оскільки не має змоги пред`явити оригінали правовстановлюючих документів, а саме Державних актів на право приватної власності на землю, через їх втрату.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 11.11.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 04.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, викладених у такому, просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої повідомляє, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивача, наслідки визнання позову, передбачені ст.206 ЦПК України йому зрозумілі. Крім того просить розгляд справи проводити без його участі.

Представник третьої особи Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника та винести рішення за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши вступне позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено такі обставини.

Як вбачається із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9-11), останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 18.10.2002 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області від 01.03.2024 року (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входили земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради, що належали померлій на підставі Державних актів на право приватної власності на землюсерії ЯЕ № 567458 від 24.12.2010 року, серії ЯЕ № 567459 від 24.12.2010 року, серії ЯЕ № 567460 від 24.12.2010 року та серії ЯЕ № 567461 від 24.12.2010 року (а.с.18, 20, 22, 24).

За життя ОСОБА_3 , 01.07.2003 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Чорноострівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 100, згідно якого остання заповіла усе своє майно, в тому числі всі її заощадження, земельний та майновий ОСОБА_1 (а.с.15).

Згідно довідки виконавчого комітету Ходорівської міської ради №95 від 17.09.2024 року, ОСОБА_3 1940 року народження дійсно проживала і була прописана в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . В Чорноострівській сільській раді від ОСОБА_3 посвідчувався заповіт від 01.07.2003 року в користь сина ОСОБА_1 . На день смерті ОСОБА_3 в даному господарстві разом з нею постійно проживав без реєстрації її син ОСОБА_1 , який здійснював догляд за нею (а.с.14).

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Допитаний, як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні дав покази про те, що оскільки його матір хворіла, він змушений був проживати разом із нею в с.Чорний Острів, доглядав за нею до її смерті, займався похованням.

Свідок ОСОБА_5 , в судовому засіданні дала покази про те, що позивач являється її чоловіком. Її чоловік доглядав за своєю матір`ю - ОСОБА_3 з 2018 року після смерті свого батька. Чоловік проживав із матір`ю в с.Чорний Острів, до смерті матері, займався її похованням.

Згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що крім позивача, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не було.

При цьому, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 був її син ОСОБА_2 , оскільки чоловік покійної ОСОБА_4 , помер швидше за дружину, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою Ходорівської міської ради Львівської області №138 від 09.12.2024 року (а.с.55).

ОСОБА_2 спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не прийняв та на неї не претендує, що також підтверджується його письмовою заявою (а.с.40).

Натомість ОСОБА_1 , спадщину за заповітом після смерті своєї матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняв, оскільки постійно проживав із спадкодавцем на час смерті останнього, однак юридично своїх спадкових прав не оформив, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №78662911 від 08.10.2024 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Львівської області Посацькою А.О. №98/02-31 від 08.10.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно (а.с.26).

Ккрім того, місце реєстрації проживання позивача відмінне від місця проживання спадкодавця, на момент смерті останньої.

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що позивач позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті.

Таким чином, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду письмовими доказами та показами свідків, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто до дня смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивач стверджує, що оригіналиДержавних актів на право приватної власності на землю втрачено, а в нього наявні тільки їх копії, що відповідачем не заперечується.

Доказом того, що покійній ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельні ділянки, які розташовані на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №3436/15-24 від 21.10.2024, відповідно до якої, згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Чорноострівської сільської ради, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 15.05.2008 року №440 на гр. ОСОБА_3 зареєстровані Державні акти на право власності на земельні ділянки:

серії ЯЕ №567461 від 24.12.2010 року. Площа земельної ділянки 0,1454 гектарів. Реєстраційний № 65.

серії ЯЕ №567460 від 24.12.2010 року. Площа земельної ділянки 1,1875 гектарів. Реєстраційний № 64.

серії ЯЕ № 567459 від 24.12.2010 року. Площа земельної ділянки 0,0617 гектарів. Реєстраційний № 63

серії ЯЕ № 567458 від 24.12.2010 року. Площа земельної ділянки 0,3043 гектарів. Реєстраційний № 62.

Цільове призначення вищезазначених земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.17) та копії вищевказаних Державних актів на право власності на земельні ділянки.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, у зв`язку із тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Чорноострівської сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 до дня смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 :

право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 0,3043 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 567458 від 24.12.2010 року;

право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 0,0617 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 567459 від 24.12.2010 року;

право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,1875 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 567460 від 24.12.2010 року;

право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Чорноострівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 0,1454 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯЕ № 567461 від 24.12.2010 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20 січня 2025 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка