ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-н/753/882/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" серпня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши матеріали за заявою Житлово-будівельного кооперативу «Хімік21»про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Житлово-будівельний кооператив «Хімік21»звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території.

Заяву обґрунтовано тим, що Житлово-будівельний кооператив «Хімік21» забезпечує утримання будинку та прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 . Боржник є власником квартири №82 у вказаному будинку, однак не сплачує обов`язкових внесків на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на червень 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 30 402 грн.60 коп.

Просив видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Хімік21» заборгованість по внескам на утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 30 402 грн.60 коп. та судовий збір.

Вивчивши подану заяву, вважаю, що у видачі судового наказу необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається із заяви, у будинку АДРЕСА_1 створено ЖБК «Хімік21». ЖБК «Хімік21» забезпечує утримання будинку та прибудинкової території, виконує договірні зобов`язання, забезпечує дотримання інтересів всіх співвласників будинку.

Протоколами загальних зборів ЖБК «Хімік21» затверджено розмір щомісячних внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

Заявник посилається на те, що ОСОБА_1 є власником квартири №82 у вказаному будинку, однак не сплачує внески на утримання будинку та прибудинкової території, встановлені протоколами загальних зборів ЖБК «Хімік21», внаслідок чого станом на червень 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 30 402 грн.60 коп.

Заявлені ЖБК «Хімік21» вимоги зводяться до невиконання ОСОБА_1 обов`язку щодо сплати внесків співвласників ЖБК.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Предметом регулювання цього Закону України " Про житлово-комунальні послуги" є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ч.1 ст. 2 цього Закону).

Тобто законодавство визначає, що внески ЖБК не є житлово-комунальною послугою у розумінні вимог ч. 2 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якою однозначно передбачено: не є предметом регулювання цього Закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та житлово-будівельним кооперативом при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення.

Законодавець розмежував поняття "внесок" та "житлово-комунальна послуга", а тому не можна ототожнювати ЖБК з управителем та посилатися на Закон України "Про житлово-комунальні послуги" по відношенню до внесків ЖБК.

Відповідно, внески співвласників багатоквартирного будинку на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території не є комунальним платежем.

В даному випадку спір виник у зв`язку з несплатою співвласником ЖБК внесків.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Частиною 1 ст. 160 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Статтею 161 ЦПК України визначено випадки в яких може бути видано судовий наказ, зокрема передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо: 1) заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку; 2) заявлено вимогу про компенсацію витрат на проведення розшуку відповідача, боржника, дитини або транспортних засобів боржника; 3)заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості; 4) заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 5) заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; 6) заявлено вимогу про повернення вартості товару неналежної якості, якщо є рішення суду, яке набрало законної сили, про встановлення факту продажу товару неналежної якості, ухвалене на користь невизначеного кола споживачів; 7) заявлено вимогу до юридичної особи або фізичної особи - підприємця про стягнення заборгованості за договором (іншим, ніж про надання житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення), укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо, зокрема заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст.161 цього Кодексу.

Вбачається, що заявник заявляє вимогу про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території, що не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України.

Аналізуючи наведене, суд вважає, що заявлена вимога про стягнення заборгованості по внескам співвласників не є тією вимогою, що може бути розглянута судом в порядку наказного провадження, оскільки не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, при цьому перелік вимог, визначених ч.1 ст. 161 ЦПК України, які можуть розглядатися в порядку наказного провадження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Оскільки ЖБК «Хімік21» заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 161 ЦПК України, а тому відсутні правові підстави для видачі судового наказу, що не позбавляє ЖБК «Хімік21» звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене, вважаю, що за таких обставин необхідно відмовити у видачі судового наказу.

За ч.2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч.2 ст. 165 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 161, 165, 260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Житлово-будівельного кооперативу «Хімік21»про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по внескам на утримання будинку та прибудинкової території.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга на ухвали суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА