Справа № 296/6732/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Цимбалюк А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів ОСОБА_3 ,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ

1.1. 13.07.2023 ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (далі також відповідачі), в якому відповідно до уточненої позовної заяви, яка надійшла до суду 05.02.2024 просила:

- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду по 89 000,00 грн з кожного.

1.2. Позивач свій позов обґрунтовує тим, що відповідачі, діючи умисно, систематично поширювали щодо неї недостовірну, завідомо неправдиву та образливу інформацію, яка не підтвердилася у судовому порядку, зокрема у справах №278/2240/22 та №278/3040/23. Зазначена інформація, поширена як під час судових розглядів, так і поза межами суду у вигляді заяв до державних органів, повідомлень приватного характеру, в тому числі смс із нецензурними висловами та погрозами мали на меті дискредитувати позивачку як професіонала та особу, принизити її честь, гідність і ділову репутацію. Позивач стверджує, що усі твердження відповідачів, що стосуються нібито вчинення позивачем домашнього насильства, викрадення документів та інших неправомірних дій, не були підтверджені жодними належними і допустимими доказами, а навпаки спростовані судовими рішеннями. Наслідком дій відповідачів стало заподіяння позивачці моральної шкоди, що виразилась у глибоких душевних переживаннях, стресовому стані, пригніченості та необхідності постійно виправдовуватись перед професійним та соціальним оточенням. Особливої ваги цим обставинам, на думку позивача надає той факт, що позивачка понад 30 років працює викладачем у комунальному мистецькому закладі, де бездоганна ділова репутація є основою професійної реалізації. Систематичне поширення відповідачами недостовірної інформації, спрямоване на підрив авторитету позивача серед колег, учнів та керівництва, становить порушення її особистих немайнових прав та є підставою для захисту її честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим остання звернулась до суд з даним позовом.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. 24.08.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/6732/23, яку вирішено розглядати у загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання.

2.2. 29.09.2023 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву.

2.3. 16.10.2023 від відповідачів до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останні просили відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 та звернули увагу суду на наявність значної кількості судових справ між тими самими сторонами (том 1, а.с.56-60).

2.4. 17.01.2024 позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила: стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду в розмірі 178 000,00 грн; зобов`язати відповідачів спростувати недостовірну інформацію, поширену відносно позивача шляхом принесення публічних вибачень, надання письмових спростувань в суді, Управлінні (служби) у справах дітей Житомирській міській раді, а також шляхом надсилання листа до Управління культури Житомирської міської ради; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору, на професійну правову допомогу та на проведення судової експертизи (а.с. том 1, а.с.217-222).

2.5. 23.01.2024 в судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3 подала заяву про залишення без руху позовної заяви та уточненої позовної заяви про стягнення моральної шкоди (том 1, а.с.224-227).

2.6. 23.01.2024 ухвалою суду надано ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви у справі №296/6732/23 - протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

2.7. 05.02.2024 до Корольовського районного суду м. Житомира від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків та заява про збільшення позовних вимог, в якій остання просила:

- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 компенсацію за завдану моральну шкоду по 89 000,00 грн з кожного.

- зобов`язати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спростувати недостовірну інформацію, поширену відносно ОСОБА_1 , шляхом принесення публічних вибачень, надання письмових спростувань в суді, Управління (службу) у справах дітей Житомирській міській раді, а також шляхом надсилання листа до Управління культури Житомирської міської ради.

- стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору, на професійну правову допомогу та на проведення судової експертизи (том 1, а.с.235-238).

2.8. 09.02.2024 ухвалою суду прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в частині вимог про стягнення моральної шкоди.

2.9. 28.05.2024 ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи.

2.10. 29.11.2024 позивачем подано до суду заперечення на відзив від 13.11.2024, в якому позивач просила не брати до уваги відзив відповідачів (том 1, а.с.161).

2.11. 26.02.2025 протокольною ухвалою суду залишено без розгляду ряд клопотань позивача та закрито підготовче провадження у справі (том 1, а.с.168-169).

2.12. 26.02.2025 ухвалою суду відмовлено в об`єднанні в одне провадження позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди та заяви ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог від 02.02.2024, яку повернуто позивачу ОСОБА_1 .

2.13. 28.05.2025 у судовому засіданні представником відповідачів ОСОБА_3 подано до суду письмові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що всі висловлювання та твердження, зазначені у відповідних заявах та процесуальних документах, поданих до суду або інших органів державної влади, були викладені в межах захисту прав та інтересів відповідачів, передбачених законодавством України, зокрема Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Звернення до суду із відповідними заявами, а також комунікація з управлінням культури, не можуть кваліфікуватися як поширення недостовірної інформації чи приниження гідності позивача, оскільки такі дії не є публічними, мають правовий характер і вчинені у передбачений законом спосіб.

Крім того представник відповідача вказує, що позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження факту умисного поширення неправдивих відомостей, які б мали характер наклепу або були спрямовані на підрив її честі, гідності чи ділової репутації. Зазначені у позові твердження є суб`єктивним тлумаченням правомірних дій відповідачів та не підтверджують наявності складу цивільного правопорушення. Більше того, відповідно до правових позицій, викладених у п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009, інформація, викладена сторонами у процесуальних документах, не визнається як така, що підлягає оцінці в межах справ про захист честі, гідності чи ділової репутації, якщо вона має відношення до предмета спору (том 2, а.с.192-211).

2.14. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, вказали на те, що інформація розповсюджена відповідачами відносно ОСОБА_1 є недостовірною та завдала останній моральних страждань.

2.15. Представник відповідачів у судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що пояснення сторін під час розгляду цивільних справ не є розповсюдженням недостовірної неправдивої інформації щодо особи, яка була стороною у цих справах. Звернення громадянина України до будь-яких підприємств та установ незалежно від форм власності за захистом своїх порушених прав та інтересів також не є розповсюдженням недостовірної /неправдивої інформації. З наявних у справі письмових доказів вбачається, що відповідачі жодного разу не висловили будь-яку інформацію щодо позивачки з метою приниження її гідності, честі та ділової репутації або образливими, нецензурними висловлюваннями.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ

3.1. 23.03.2023 рішенням Житомирського районного суду Житомирської області у справі №278/2240/22 позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою праонукою - задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_4 , усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_6 з малолітньою правнучкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано ОСОБА_5 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_6 , з малолітньою правнучкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено спосіб участі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спілкуванні та вихованні правнучки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом зустрічей кожної першої та третьої суботи або неділі місяця з 11:00 год по 14:00 год, за участю матері дитини ОСОБА_4 , за адресою місця проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 , або на нейтральній території у місті Житомирі в місцях, які відповідають віковій категорії дитини, з можливістю зміни графіку зустрічей за домовленістю сторін та стану здоров`я дитини. В іншій частині позовних вимог відмовлено (том 1, а.с.8-10).

3.2. ОСОБА_4 звернулась до Управління культури Житомирської міської ради із заявою про вчинення домашнього насильства, в якій просила захистити її та її малолітню доньку ОСОБА_8 , 2019 року народження, від домашнього насильства зі сторони ОСОБА_1 усіма можливими заходами, передбаченими законом, що підтверджується копією заяви від 19.06.2023 (том 1, а.с.19-20).

3.3. 05.07.2023 рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №278/3040/23 закрито провадження в частині вимог про видачу обмежувального припису щодо до померлої ОСОБА_6 . У задоволенні заяви про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 відмовлено (том 1, а.с.21-22).

IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ

4.1. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак, зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

4.2. Відповідно до статей 12, 13 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

4.3. Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

4.4. У частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України вказано, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

4.5. Статтею 201 Цивільного кодексу України передбачено, що, зокрема, честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

4.6. Частиною 4 статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

V. МОТИВИ ТА ОЦІНКА СУДУ

5.1. Зі змісту позовної заяви слідує, що завдання позивачу моральної шкоди обґрунтовується посиланням на те, що під час розгляду судових справ №278/2240/22 та №278/3040/23, а також інших дій відповідачів ОСОБА_1 зазнала приниження, порушення її особистих немайнових прав, заплямування її честі, гідності та ділової репутації.

5.2. Судом встановлено, що у вересні 2022 року, мати позивачки ОСОБА_9 звернулась з позовом до суду про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньою праонукою, третя особа без самостійних вимог у цій справі була ОСОБА_1 . Рішенням суду від 23.03.2023 позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково.

5.3. За твердженням позивача, під час розгляду судової справи №278/2240/22 відповідачі у своєму клопотанні від 11.01.2023 висловили ряд наклепів, які породжують недовіру до ОСОБА_1 , як до викладача її учнями, батьками учнів, колегами по роботі, просто знайомих.

У зазначеному клопотанні відповідачі зазначали, що позивач «чекає коли, бомба впаде на будинок відповідачів, їх уб`є, а позивач забере внучку до себе», « ОСОБА_1 намагалась керувати нашим сімейним життям, а коли отримала від нас опір, почала проявляти відкриту агресію. Я пояснила чоловіку про її психологічні вади, про її хвороби та про її лікування в психоневрологічній лікарні і просила не реагувати на її поведінку.» «Мені, ОСОБА_10 , достовірно з дитинства відомо, що ОСОБА_1 постійно страждає на головні болі, запаморочення, безсоння. Вона перебувала на стаціонарному лікуванні у психоневрологічній лікарні на Гуйві. З часом вона почала щоденно вживати ліки разом із спиртними напоями, щоб добре спати. В результаті її поведінка стала неадекватною, вона постійно свариться, кричить, проявляє агресію до мене, мого чоловіка та до своєї матері. Із- за такої поведінки у неї немає друзів, подруг, вона ні з ким не спілкується, навіть з родичами. Увесь вільний від роботи час вона грається в комп`ютерні ігри, дивиться новини та турецькі серіали». «Однак ОСОБА_1 пропонувала нам давати ОСОБА_11 солодке вино, щоб та краще спала. Враховуючи залежність ОСОБА_1 від спиртних напоїв, немає ніякої впевненості, що вона у нашу відсутність не буде давати дитині вживати вино, яке в неї завжди є вдома.»

5.4. Також судом встановлено, що у червні 2023 року ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, зокрема, щодо ОСОБА_1 (справа № 278/3040/23). В обґрунтування вимог, ОСОБА_4 вказала, «що її мати вчиняє щодо неї та її малолітньої доньки психологічне домашнє насильство». Рішенням суду відмовлено у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

5.5. Пункт 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи" передбачає, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право.

5.6. Згідно з п. 17 зазначеної Постанови №1 інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

5.7. Не підлягають задоволенню позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, стягнення моральної шкоди приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

5.8. Згідно з пунктом 19 абз. 3, 5 Постанови №1 - відповідно до ст.277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою ст.277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду.

5.9. Пунктом 18 Постанови №1 передбачено, що згідно з положеннями ст.277 ЦК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

5.10. Судом встановлено, що інформація, зазначена відповідачами у справах №278/2240/22 та №278/3040/23 не була наведена у судових рішеннях по цих справах та не була підставою для прийняття рішення у вказаних справах.

5.11. З викладеного вбачається, що хоча ОСОБА_4 і було викладено у письмових поясненнях у справах №278/2240/22 та №278/3040/23 оціночні судження негативного характеру власне бачення стосунків між позивачем та відповідачами в даній справі проте, такі твердження не були покладені судами в основу рішень.

5.12. Враховуючи викладене, оціночні негативні судження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були сприйняті судом виключно як їх власна позиція та їх власні оціночні судження, і не вплинули на суть рішень суду у справах №278/2240/22 та №278/3040/23.

5.13. При цьому, з огляду на принцип об`єктивності, який, згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, полягає у тому, що при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, такі твердження ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ніяк не впливають на репутацію ОСОБА_1 в очах суду.

5.14. Також у позовній заяві позивач зазначає, що з метою завдання шкоди її діловій репутації, ОСОБА_4 направила у червні 2023 року на адресу Управління культури Житомирської міської ради заяву про вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 відносно неї та її малолітньої доньки ОСОБА_11 . У даній заяві ОСОБА_4 також виклала обставини, що не відповідають дійсності та завдають шкоди саме діловій репутації позивача.

5.15. Разом з тим суд не бере до уваги такі доводи позивача, оскільки згідно з пунктом 16 абз. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

5.16. Крім того, суд не приймає до уваги надану позивачем як доказ «роздруківку смс-повідомлень», оскільки з даної роздруківки неможливо встановити хто є адресатом та отримувачем даних повідомлень.

5.17. З огляду на викладене, відсутні підстави для висновку про те, що внаслідок зазначення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тверджень негативного характеру, на які звертає увагу ОСОБА_1 , позивачці було завдано моральної шкоди. Доказів завдання такої шкоди саме внаслідок дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позивачем не надано.

5.18. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ

6.1. За правилами частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог повністю, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

місце проживання за адресою:

АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_1

Відповідачі:

(1) ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

місце проживання за адресою:

АДРЕСА_2 ,

паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 17.01.2015

Корольвським РВ УМВС України в Житомирській області

(2) ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

місце проживання за адресою:

АДРЕСА_3

РНОКПП НОМЕР_3

Головуючий суддя Олена РОЖКОВА