ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/330/25 Номер провадження 22-ц/814/1909/25Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря: Ракович Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 27 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Київського районного суду м.Полтави від 27 лютого 2025 року перебувала цивільна справа за вказаним позовом.

Під час розгляду справи представником Національної поліції України Войчук І.В. було подано клопотання про закриття провадження по справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 вже зверталась до суду з тим самим предметом і з тих самих підстав та до тих самих сторін у справі, проте не зазначила про це у позовній заяві.

Судом вже надавалася оцінка обставинам викладеним ОСОБА_1 у своїй позовній заяві.

Предметом спору у справі №552/5940/23 було стягнення з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 299 090 100 грн., та матеріальну шкоду у розмірі 299 090 100 грн, що є еквівалентом 300 Біткоїнів на суму 7 641 300 грн. Підставами позову у справі №552/5940/23 є неналежне здійснення посадовими особами Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001109 розпочатому 08.08.2015 відносно ОСОБА_2 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою та четвертою статті 190 КК України, за результатами розслідування якого ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 , яка є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні не повернуто 300 Біткоїнів.

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 11.12.2023 у справі №552/5940/23, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 13.06.2024 вирішено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна, Національної поліції України, Державної казначейської служби про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Предметом спору у справі № 552/330/25 є стягнення з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро, та матеріальної шкоди у розмірі 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро, що є еквівалентом 300 Біткоїнів на час подання позову та складає 1 326 000 000 грн.

Підставами позову ОСОБА_1 у даній справі є неналежне здійснення посадовими особами Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001109 розпочатому 08.08.2015 відносно ОСОБА_2 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами першою, другою та четвертою статті 190 КК України, за результатами розслідування якого ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 , яка є потерпілою у вказаному кримінальному провадженні не повернуто 300 Біткоїнів.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди вже розглядалися Київським районним судом міста Полтави у справі №552/5940/23, в якій судом прийнято рішення, яке станом на дату звернення ОСОБА_1 до Київського районного суду міста Полтави з даним позовом набрало законної сили, тому просила закрити провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 27 лютого 2025 рокузакрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України, Національної поліції України, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди.

Ухвала суду мотивована там, що суб`єктний склад учасників правовідносин у справах №552/5940/23 та №552/330/25 , як і предмет та підстави позову, матеріально-правові вимоги та обставини, що обґрунтовують звернення до суду є тотожними.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу, а справу направити до суду для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обгрунтовувала тим, що звертаючись до суду з позовом її позиція формувалась на ухвалі Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року справа № 545/3264/20.

Вважає, що її права та законні інтереси порушеними зі сторони Держави Україна в особі: Національна поліція України з урахуванням, ухвали Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року справа № 545/3264/20 (номер провадження 11-кп/814/991/24), якою звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 190 та ч. 2 ст.190 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Вказувала, щомісцезнаходження 300 Біткоїнів станом на 28.02.2025 не встановлено, які придбані за грошові кошти сім`ї ОСОБА_3 та їм не повернуто, чим завдано матеріальних збитків на суму понад 30 000 000 (тридцять мільйонів) євро, Державою Україна.

У відзиві представник Національної поліції України просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу без змін.

Відзив обгрунтовано тим, що ухвала суду є такою, що відповідає критеріям, встановленим статтею 263 ЦПК України, оскільки вона є законною та обґрунтованою, постановленою відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в цивільній справі, підтверджених тими доказами , які були надані учасникам справи.

Апеляційна скарга не містить жодних посилань щодо порушення судом першої інстанції при розгляді даної справи норм матеріального чи процесуального права, а фактично є лише дублюванням позовної заяви.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 звернулась в Київський районний суд м. Полтави з позовом до Держави України, Національної поліції України , Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди та просить стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на її користь моральну шкоду у розмірі 1 326 000 000 грн., матеріальну шкоду у розмірі 1 326 000 000 грн.

Як на підставу позову, позивач посилається, що вироком суду по кримінальному провадженні № 545/3264/20, де вона визнана потерпілою , звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень за ч.1, ч.2 ст. 190 КК України на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, із закриттям в цій частині кримінального провадження, за ст. 190 ч.4 КК України визнано невинним та виправданого за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення. Посилаючись на ряд судових рішень Полтавського окружного адміністративного суду, ухвал слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави , зазначає щодо бездіяльність органу досудового розслідування - Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області , що призвела до закриття провадження та неповернення ОСОБА_1 300 біткоїнів та станом на 19.01.2025 року сума матеріального збитку складає 30 000 000 євро, що в гривневому еквіваленті є 1 326 000 000 грн.

Крім матеріальних збитків, позивачу ОСОБА_1 через бездіяльнісь поліції завдано моральних збитків на суму 1 326 000 000 грн., які полягають у стресах, моральних стражданнях та психоемоційних навантаженнях.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави по цивільній справі № 552/5940/23 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, Національної поліції України, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення набрало законної сили.

Рішенням встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою, де зазначила, що слідчим відділенням Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001109 за ознаками злочину, передбаченого ч.ч. 1, 2, 4 ст. 190 КК України.

На належні сім`ї ОСОБА_3 кошти ОСОБА_2 придбав 300 Біткоїнів, які станом на 05.10.2023 не повернуто, тим самим їй завдано матеріальних збитків на суму 299 090 100 грн.

У даному кримінальному провадженні вона була визнана потерпілою, однак вироком Полтавського районного суду Полтавської області в справі № 545/3264/20 ОСОБА_2 визнано невинним та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Вважає, що наявність виправдувального вироку суду свідчить про пряму бездіяльність органу досудового розслідування Полтавського РВП Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області, в результаті чого сім`ї ОСОБА_3 не відшкодовано матеріальні збитки на суму понад 10500 доларів США та не повернуто 300 Біткоїнів.

Також ОСОБА_1 вказувала, що бездіяльністю поліції їй завдано моральних збитків на суму 299090100 грн. Моральні збитки полягають у стресах, моральних стражданнях та психоемоційних навантаженнях.

В поданій до суду позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 299 090 100 грн, завдану внаслідок бездіяльності Національної поліції України. Просила також стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 299 090 100 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Тобто, підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

Процесуальне законодавство містить імперативний припис, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (частина друга статті 256 ЦПК України).

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами й обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

При визначенні підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і закону, позивач просить про захист свого права.

У постанові від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України). За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір".

У постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) Великої Палати Верховного Суду вказала, що "предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу".

У постанові від 25 червня 2019 року в справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що "підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права".

Судом встановлено, що у справі № 552/5940/23 та у справі № 552/330/25 позивачем визначено коло відповідачів, а саме: Держава Україна, Національна поліція України, Державна казначейської служба України.

Предмет позовів: відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неповерненням 300 біткоїнів, вартість яких визначалась позивачем на час звернення до суду.

Також встановлено, що підставною подання позову є системна бездіяльність органу досудового розслідування , що призвела до закриття провадження у кримінальній справі, не повернення позивачу коштів з посиланням на ряд судових рішень Полтавського окружного адміністративного суду, ухвал слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави, не проведення слідчих та процесуальних дій уповноваженими особами під час досудового розслідування.

Таким чином, місцевий суд прийшов до обгунтованого висновку, що суб`єктний склад сторін у справі, предмет та підстави позовів є тотожними.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що подавши позов, її позиція формувалась на ухвалі Полтавського апеляційного суду від 24 грудня 2024 року справа № 545/3264/20, оскільки зазначене не є зміною підстави позову, а є новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин.

З врахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визначає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 27 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 серпня 2025 року.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль