Справа № 390/541/25
Провадження № 2/390/270/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" серпня 2025 р. Кропивницький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Бойко І.А.

при секретарі Кондратовій Г.О.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_3 , про скасування рішення, державної реєстрації та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати рішення Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 786 від 08 грудня 2016 року про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 , загальною площею 0,1577 га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, та передачі ОСОБА_3 у власність земельну ділянку з кадастровим номером :55:000:0048.

Крім того, просить скасувати державну реєстрацію про право приватної власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :55:000:0048, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225, та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки з кадастровим номером :55:000:0048, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Кропивницького апеляційного суду від 09.12.2020 у справі № 390/348/17 визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н. П. 05 липня 2016 року за реєстром № 426 на ім`я ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на будинок АДРЕСА_1 . У задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_2 - відмовлено. У той же час рішенням Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 786 від 08 грудня 2016 грудня ОСОБА_3 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо земельної ділянки із кадастровим номером :55:000:0048, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Вказану земельну ділянку передано ОСОБА_3 у власність та визначено, що земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови. При цьому, Соколівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області приймала участь у справі про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_5 . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2021, № 2-32 позивач є власником 1/2 частки у праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності ОСОБА_6 як одноособовим власником на земельну ділянку, на якій знаходиться житловий будинок, що перебуває у спільній власності сторін, перешкоджає позивачу зареєструвати своє право власності на земельну ділянку у відповідній частці.

Представник відповідача ОСОБА_3 подав відзив на позов, в якому зазначив, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_3 прийняла спадщину, право на спадкове майно оформлено свідоцтвом про право на спадщину від 10.06.2016. До складу спадщини входив житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Отримавши відповідне визнання державою право на майно, остання звернулась до Соколівської сільської ради із заявою про затвердження технічної документації на земельну ділянку загальною площею 0,1577 га. За результатами розгляду поданого пакету документів рішенням Соколівської сільської ради Кіровоградського (Кропивницького) району Кіровоградської області від 08.12.2016 № 786 технічну документацію затверджено, передано у власність земельну ділянку ОСОБА_3 , кадастровий номер земельної ділянки :55:000:0048. Отже, на момент прийняття оскаржуваного Позивачем рішення, Відповідачем-1 процедуру приватизації земельної ділянки дотримано у повному обсязі. Отже станом на день прийняття оскаржуваного рішення позивачу ані ціла земельна ділянка, ані її частина на праві приватного (спільного часткового) права не належала, а тому і зазначення ним факту порушення Соколівською сільською радою прав позивача суперечить дійсним обставинам справи. Станом на 01.05.2025 зазначене рішення є чинним і не скасованим, а тому воно за своєю правовою природою є правовстановлюючим документом ОСОБА_3 на спірну земельну ділянку, оскільки процедура приватизації завершена. У той же час, згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 08.02.2021, яке посвідчено державним нотаріусом Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д., спадкова справа № 35/105 та яке зареєстровано в реєстрі за № 2-32 ОСОБА_3 на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_2 . Факт права власності на 1/2 частки у даному домоволодінні також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав № 403955472 від 15.11.2024. Власником іншої 1/2 частини зазначеного об`єкта нерухомості є ОСОБА_2 , вказаний факт жодною із сторін не оспорюється, а навпаки визнається. Позивач помилково вважає, що його права порушено внаслідок прийняття сільською радою оскаржуваного рішення, оскільки моментом виникнення права ОСОБА_3 на цілу земельну ділянку є 2016 рік, а ОСОБА_2 на 1/2 частки цієї земельної ділянки у 2021 році. Станом на день прийняття рішення № 786 у сільської ради не було підстав для відмови ОСОБА_3 у затвердженні поданої технічної документації, оскільки вона розроблена у відповідності до вимог чинного законодавства, а будь-які невідповідності вимогам статті 122 ЗК України відсутні. Право на частку у спірній земельній ділянці позивач отримав лише після оформлення спадщини, яка залишилась після смерті його матері ОСОБА_4 (свідоцтво про право на спадщину від 08.02.2021 № 2-32). Отже, лише після оформлення прав на спадкове майно, частину житлового будинку, який розташований на спірній земельній ділянці, позивач отримав право на початок процедури приватизації відповідної її частини. Однак, з вказаного часу (08.02.2021) ОСОБА_2 не вчинив жодних дій, спрямованих на початок процедури приватизації нерухомого майна, не розробив відповідну технічну документацію та не звернувся із заявою до органу місцевого самоврядування, який відповідно останньому не відмовляв в її задоволенні. Враховуючи вищевикладене, відповідачі станом на 01.05.2025 прав позивача не порушили, а їх відсутність є результатом виключно його бездіяльності, а не дій інших осіб (сільської ради та/або ОСОБА_3 ). Зокрема, зазначення у позовній заяві вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину земельної ділянки є нічим іншим, як намаганням останнього за рахунок рішення суду обійти встановлену чинним законодавством процедуру приватизації земельних ділянок. Крім того, зазначив, що позивач користується житловим будинком одноосібно, допуску ОСОБА_3 до нього добровільно не надає, оригінали правовстановлюючих документів на нього також не надає, а тому в порядку захисту своїх порушених прав остання звернулась до суду із позовною заявою про виділ в натурі частки із житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами. Дана позовна заява перебуває в провадженні Кропивницького районного суду Кіровоградської області, справ № 390/2576/24, рішення станом на 01.05.2025 не прийнято.

Позивач до Соколівської сільської ради з приводу приватизації його частки у земельній ділянці не звертався, рішення про відмову у затвердженні технічної документації та відмову у передачі земельної ділянки у власність він не отримував, а тому і права останнього не порушено, через що позовна заява є передчасною, тому представник відповідача Дербеньової І.В. просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Іващенко І.Ю. подав заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, розгляд справи провести без їх участі.

Представник відповідача - ОСОБА_7 адвокат Пузир В.О. суду пояснив, що позивачу та відповідачу належить по 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На час ухвалення рішення № 786 від 08 грудня 2016 грудня відповідачка була єдиним власником будинку, тому порушення в діях Соколівської сільської ради на час ухвалення оскаржуваного рішення відсутні. Право на 1/2 частину у земельній ділянці сторона відповідача ОСОБА_7 не заперечує, однак вважає, що позивач повинен оформити свою частку у праві власності згідно вимог законодавства в позасудовому порядку. Про поділ спірної земельної ділянки позивач до ОСОБА_3 не звертався. Представник зазначеного відповідача просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області подав до суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог за умови їх доведеності, однак просить відмовити у покладанні судових витрат на цього відповідача, а розгляд справи провести без його участі.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, заслухавши представника відповідача Дербеньової І.В., вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд установив, що відповідно до постанови Кропивницького апеляційного суду від 09.12.2020 по справі № 390/348/17 померлій ОСОБА_8 належав на праві власності цілий житловий будинок АДРЕСА_2 , право власності було посвідчено і зареєстровано після смерті попереднього власника - її померлого чоловіка ОСОБА_9 - на 1/2 частку будинку в спільному майні подружжя на підставі свідоцтва про право власності від 19.06.1992, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1108, та на 1/2 частину будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.1992, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1110.

Згідно копії довідки ОКП «КООБТІ» від 23.06.2016 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_8 1/2 ч. (приватна), свідоцтво про право власності від 19.06.1992, № 1- 1108/Друга Кіровоградська державна нотаріальна контора, зареєстровано 23.06.1992 р.; 1/2 ч. (приватна), свідоцтво про право на спадщину від 19.06.1992, № 1-1110/Друга Кіровоградська державна нотаріальна контора, зареєстровано 23.06.1992р.; реєстрова книга № 1 запис № 93. Відповідно до технічної характеристики об`єкта за матеріалами технічної інвентаризації станом на 03.06.1992 - загальна площа житлового будинку складає 64,60 кв.м, житлова 38,80 кв.м. Згідно архівних відомостей, наявних в ОКП «Кіровоградське ООБТІ», адреса АДРЕСА_2 , відповідає адресі: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 , виданого повторно 07.11.2015.

Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок (житловою площею 38,80 кв.м) з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 , який належав їй 1/2 частка будинку на підставі свідоцтва про право власності від 19.06.1992, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1108 та 1/2 частка будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.1992, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1110, що підтверджується дублікатами правовстановлюючих документів, виданих Державним нотаріусом ДНК в Кіровоградській області 10.06.2016 за реєстрами №№ 165, 166.

Згідно довідки ОКП «КООБТІ» від 23.06.2016 право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за ОСОБА_8 1/2 ч. (приватна), свідоцтво про право власності від 19.06.1992, № 1- 1108/Друга Кіровоградська державна нотаріальна контора, зареєстровано 23.06.1992 р.; 1/2 ч. (приватна), свідоцтво про право на спадщину від 19.06.1992, № 1-1110/Друга Кіровоградська державна нотаріальна контора, зареєстровано 23.06.1992р.; реєстрова книга № 1 запис № 93. Відповідно до технічної характеристики об`єкта за матеріалами технічної інвентаризації станом на 03.06.1992 - загальна площа житлового будинку складає 64,60 кв.м, житлова 38,80 кв.м. Згідно архівних відомостей, наявних в ОКП «Кіровоградське ООБТІ», адреса АДРЕСА_2 , відповідає адресі: АДРЕСА_1 . Заповіту ОСОБА_8 не залишила.

Відповідно до інформації, наданої Кіровоградською районною державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті ОСОБА_8 , заведена 18.12.2002 за № 742. До 6 місяців до нотаріальної контори надійшла заява від сина спадкодавця - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інші заяви до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

ОСОБА_5 прийняв спадщину, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 року, шляхом фактичного вступу у володіння і управління спадковим майном, оскільки до смерті і після смерті матері постійно проживав та був зареєстрований в спадковому будинку та 18 грудня 2002 року за № 833 подав заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Після смерті ОСОБА_10 спадщину прийняв ОСОБА_2 , він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, зберігає правовоустановлюючі документи на спірний житловий будинок, які отримав від матері.

ОСОБА_11 є донькою ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_3 прийняла спадщину - подала заяву до нотаріуса, отримала оспорюване позивачем свідоцтво про право на спадщину за законом, що складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями АДРЕСА_1 , право власності підтверджується дублікатом свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.06.2016 Державним нотаріусом ДНА в Кіровоградській області, за рєстром 165, дублікатом свідоцтва про право власності, виданого 10.06.2016 Державним нотаріусом ДНА в Кіровоградській області, за реєстром 166, що належало ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якої був син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

З наданих Соколівською сільською радою письмових пояснень та копій документів встановлено, що після проведеної Кіровоградським ООБТІ інвентаризації вулиць у с. Черняхівка, відбулося зміщення нумерації будинків: будинку АДРЕСА_1 було присвоєно № 3, відповідно № 3 присвоєно № 5 і так далі, без прийняття відповідного рішення сільською радою (а.с.76-79 т. 3), після одержання правовстановлюючих документів власники будинку АДРЕСА_4 із заявами про зміну юридичної адреси нерухомого майна не звертались, зміни до погосподарського обліку не вносились.

Відповідно до матеріалів інвентарної справи №83 на будинок АДРЕСА_5 (а.с. 100-120 т. 1). У довідці до справи зазначено про належність будівель АДРЕСА_2 спочатку ОСОБА_9 реєстрація 05.05.1982, далі ОСОБА_8 - з 23.06.1992. Матеріали інвентарної справи містять різні дані щодо номеру будинку по АДРЕСА_2 та області, «1» та «3».

Згідно інформації наданої Кіровоградським обласним об`єднаним буро технічної інвентаризації від 31.07.2017 року первинне право власності на житловий будинок по АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право власності від 05.05.1989 р., виданого на підставі рішення Кіровоградської районної Ради народних депутатів №60 від 15.02.1989 р. Вищезазначене рішення в матеріалах інвентаризаційної справи відсутнє (не збереглось). В подальшому станом на 01.01.2013р. право власності на житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_8 ..

В матеріалах інвентаризаційної справи є довідка №1275 від 23.06.2016 р. Соколівської селищної ради про те, що житловий будинок, який належав померлій ОСОБА_8 має поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 28.08.2017 рішення про зміну нумерації будинків по АДРЕСА_2 за період з 1989 року по даний час, зокрема щодо будинку, належного ОСОБА_8 виконавчим комітетом Соколівської сільської ради не приймалося.

З копії довідки, виданої виконкомом Соколівської сільської ради, ОСОБА_8 проживала і зареєстрована в АДРЕСА_1 , на день смерті разом з нею проживав і був зареєстрований син ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер.

Як члени сім`ї спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в погосподарській книзі Соколівської сільської ради не значаться.

Відповідно до копій довідок, виданих виконкомом Соколівської сільської ради, ОСОБА_5 проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 . На день смерті разом з ним проживав, але не був зареєстрований ОСОБА_2 . ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживала, але не була зареєстрована в АДРЕСА_1 . На день смерті разом з нею проживав і був зареєстрований брат ОСОБА_5 , проживав і не був зареєстрований син ОСОБА_2 .

Згідно копії довідки Соколівської сільської ради ОСОБА_2 дійсно проживав в АДРЕСА_1 з 2002 року по 2005 рік, але не був зареєстрований з матір`ю ОСОБА_4 , та дядьком ОСОБА_5 . Підстава: пояснення свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . З 2005 року ОСОБА_2 змінив місце проживання і до 2011 року проживав за іншою адресою. З 2011 року проживав в АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до дня їхньої смерті, а після смерті матері та дядька проживає один по теперішній час.

ОСОБА_4 та її син ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_6 , в період з 23.01.2001 до 2003 року, зняті з місця реєстрації по АДРЕСА_7 , прибули в АДРЕСА_8 .

Згідно довідки Кропивницького МВК від 23.05.2018 року ОСОБА_2 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 з 26.06.2000 року, проживав за адресою АДРЕСА_7 , 06.11.2003 року знятий з військового обліку у інші облікові органи.

Мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , спадщину у встановлений законом строк і порядок не прийняла, ні шляхом фактичного вступу у володіння і управління спадковим майном, ні шляхом подання відповідної заяви до нотаріуса.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 належним чином прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_5 та 05.07.2016 отримала свідоцтво про право па спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під АДРЕСА_1 за реєстром № 426, право власності на який підтверджується дублікатом свідоцтва про право на спадщину на законом, виданого 10.06.2016 Державним нотаріусом ДНК в Кіровоградській області, за реєстром 165, дублікатом свідоцтва про право власності, виданого 10.06.2016 Державним нотаріусом ДНК в Кіровоградській області, за реєстром 166, що належало ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , спадкоємцем якої був син ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Відповідно до частин 4 та 5 статті 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Крім того, колегія суддів Кропивницького апеляційного суду, враховуючи досліджені судом докази у цивільній справі № 390/348/17 і факти, встановлені рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2016 року (справа № 390/2321/15-ц), вважає доведеними обставини, що після смерті ОСОБА_8 спадщину, в тому числі на належний їй на праві власності жилий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , прийняли її діти: ОСОБА_5 , який у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, та ОСОБА_4 , яка фактично вступила в управління, володіння спадковим майном, оскільки взяла та зберігала у себе правовстановлюючі документи на спадковий будинок і користувалась ним для проживання разом з ОСОБА_5 , свідоцтво про право на спадщину їм не видавалось.

З урахуванням норм ст. 548, 560, 561 ЦК УРСР прийнята спадщина належала спадкоємцям померлої ОСОБА_8 : ОСОБА_5 і ОСОБА_4 з моменту відкриття спадщини і вони після спливу шести місяців з дня смерті спадкодавиці могли звернутися до нотаріальної контори і одержати свідоцво про право на спадкове майно, проте закон не зобов`язував спадкоємців оформлювати своє право на спадщину.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) та ОСОБА_5 (28.01.2015) їх спадкоємці, які прийняли спадщину: позивач ОСОБА_2 і відповідач ОСОБА_3 відповідно успадкували належний спадкодавцям на праві спільної часткової власності (в рівних частках) будинок АДРЕСА_2 , право на який спадкодавці ОСОБА_2 і ОСОБА_3 набули в порядку спадкування після смерті ОСОБА_8 .

При оформленні оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 щодо спадкового майна - будинку АДРЕСА_4 , ОСОБА_3 було відомо про ці обставини, що підтверджується рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2016 року (справа № 390/2321/15-ц).

Проте, незважаючи на існування перешкод - відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, в порушення прав іншого спадкоємця - ОСОБА_2 , до якого раніше (18.09.2014 - після смерті ОСОБА_4 ) перейшло право на частку у праві спільної часткової власності на спадковий будинок, на ім`я ОСОБА_14 було видане свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_5 , що складається із цілого будинку АДРЕСА_1 , на підставі дублікатів: свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 10.06.2016 Державним нотаріусом ДНА в Кіровоградській області, за рєстром 165, свідоцтва про право власності, виданого 10.06.2016 Державним нотаріусом ДНА в Кіровоградській області, за реєстром 166, про належність ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Постановою від 09.12.2020 визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Руденко Н.П. 05 липня 2016 року за реєстром № 426 на ім`я ОСОБА_3 , після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на будинок АДРЕСА_1 . У задоволенні позову в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_2 відмовлено (а.с.43-58).

Постанова Кропивницького апеляційного суду від 09.12.2020 у справі № 390/348/17 залишена без змін постановою Верховного Суду від 24.11.2021 згідно офіційних даних Єдиного державного реєстру судових рішень.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність грунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Відповідно до рішення Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 786 від 08 грудня 2016 «про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» ОСОБА_3 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1577 га, з них: 0,1577 га «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Соколівської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області. ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 0,1577 га, «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Соколівської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер :55:000:0048 (а.с.10).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 79076941 від 28.01.2017 на підставі рішення органу місцевого самоврядування, № 786 від 08.12.2016, видавник Соколівська сільська рада Кіровоградського району Кіровоградської області 12.01.2017 внесено запис про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :55:000:0048, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 02.01, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225 (а.с.11).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.02.2021, яке видав державний нотаріус Кропивницької районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Лебедченко А.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-32, спадкова справа № 35/2015, спадкоємцем майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , є її син ОСОБА_2 . Спадщину, на яке видано свідоцтво, складається із 1/2 частки житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_2 (а.с.15).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 243405516 від 08.02.2021 на об`єкт нерухомого майна житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 08.02.2021 внесено запис про реєстрацію за ОСОБА_2 1/2 частки у спільній частковій власності на вищевказаний житловий будинок. Підставою державної реєстрації зазначено свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер 2-32, виданий 08.02.2021, Лебедченко А.Д. державний нотаріус Кропивницької районної ДНК Кіровоградської області (а.с.12).

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 1312/675 від 15.12.2021 та довідки № 15 ОСОБА_2 з 04 по 15 грудня 2021 року перебував на лікуванні у загальнотерапевтичному відділенні Кропивницької ЦРЛ (а.с.21-22).

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім цього, ст.16 цього ж Кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Згідно із ч.7 ст.120 ЗК України у випадках та порядку, визначених частинами першою і другою, абзацами першим і другим частини третьої, частиною четвертою, абзацами першим і другим частини п`ятої цієї статті, документи, що підтверджують набуття права власності, права оперативного управління, господарського відання на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва чи частку у праві спільної власності на такий об`єкт), є підставою для державної реєстрації переходу до набувача права власності або права користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт.

За встановлених судом обставин позивач ОСОБА_2 набув 1/2 частку у праві власності на нерухоме майно житловий будинок під номером АДРЕСА_2 . Частка його права власності зареєстрована у відповідному державному реєстрі.

В той же час земельна ділянка, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) з кадастровим номером :55:000:0048, перебуває в одноособовій власності відповідача ОСОБА_3 .

Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 20.01.2021 у справі № 318/1274/18 при відсутності окремої угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). Враховуючи цей принцип, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Тобто за загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 120 ЗК України, особи, які набули право власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Наявність права власності відповідача ОСОБА_3 одноособово на земельну ділянку, на який розташований житловий будинок, співвласником якого є позивач, порушує вищенаведений принцип, закріплений в ч.1 ст.120 ЗК України.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. Отже, при дослідженні судом обставин існування в особи права власності на нерухомість необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17).

Згідно із ч.1 ст.155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 21 Цивільного кодексу України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Предметом позову у цій справі зокрема є вимога про визнання недійсним та скасування рішення Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області № 786 від 08 грудня 2016 року.

Відновленням становища, яке існувало до порушення, є також визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування. На підставі оскаржуваного рішення селищної ради було здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку, отже, вимоги про визнання оспорюваного рішення недійсним як окремий спосіб захисту поновлення порушених прав можуть бути предметом розгляду в судовому порядку.

Висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у справі № 923/466/17.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування рішення Соколівської сільської ради № 786 від 08.12.2016, яким ОСОБА_3 , як одноособовому власнику надано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :55:000:0048, підлягає задоволенню, оскільки передача всієї повноти права власності здійснена без урахування прав іншого спадкоємця на житловий будинок ОСОБА_2 , права якого були захищені постановою Кропивницького апеляційного суду у справі № 390/348/17.

Згідно ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав.

Згідно позиції Верховного Суду, зазначеної в поставі від 11.02.2021 року по справі № 911/1530/19 способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, позивачем доведено порушення відповідачем ОСОБА_3 свого права на частку у спільній власності на земельну ділянку з кадастровим номером :55:000:0048, спосіб захисту відповідає суті порушення і він передбачений нормами чинного законодавства, тому суд вважає, що перша та друга позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо третьої позовної вимоги, в якій позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування зобов`язані діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд не має права перебирати на себе функції інших органів, оскільки це суперечить принципам правосуддя, закріпленим у Конституції України. Згідно зі статтею 124 Конституції, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, а делегування функцій судів або привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускається. Це означає, що суд має суворо дотримуватися своїх повноважень і не може виконувати функції, які належать іншим державним органам, та навпаки.

Обставини, які дослідив суд свідчать, що після постановлення рішення від 09.12.2020 року позивач оформив свої спадкові права на житловий будинок в нотаріальному порядку та отримав відповідне свідоцтво про право на спадщину. При цьому, Кропивницький апеляційний суд у своїй постанові зазначив, що позовна вимога ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на 1/2 частку будинку АДРЕСА_2 є передчасною та задоволенню не підлягає. З таким твердженням погодився і Верховний Суд.

Отже, після скасування рішення Соколівської сільської ради № 786 від 08.12.2016 та державної реєстрації права одноособової власності щодо спірної земельної ділянки відповідача ОСОБА_3 позивач не позбавлений можливості оформити 1/2 частку у праві спільної власності на спірну земельну ділянку в позасудовому порядку, докази перешкод, невизнання або неможливості оформлення такого права позивач суду не надав.

У зв`язку із вищенаведеним, суд вважає, що правові підставі для задоволення третьої позовної вимоги відсутні.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що за загальним правилом розподілу судових витрат між сторонами, передбаченим ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів.

В даній справі судові витрати складаються із витрат у виді судового збору в розмірі 3633,60 грн, які позивач сплатив по 1211,2 грн за дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру.

В ухвалі суду від 03.06.2025, якою суд залишав позовну заяву без руху для доплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру, зазначено, що позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, де друга немайнова вимога є похідною від першої, тобто за ці дві немайнові позовні вимоги сума судового збору становить єдиний розмір 1211,20 грн.

Судом встановлено, що спір у справі виник через недобросовісні дії відповідача ОСОБА_3 , про що свідчить постанова Кропивницького апеляційного суду від 09.12.2020, в якій зазначено, що ОСОБА_3 було відомо про обставини наявності іншого спадкоємця на житловий будинок ОСОБА_2 , що підтверджується рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 25 квітня 2016 року (справа № 390/2321/15-ц).

Однак, вона всупереч зазначеному факту, отримала свідоцтво про право на спадщину на своє ім`я та оформила одноособове право власності на спірну земельну ділянку.

Порушення прав позивача в діях відповідача Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області суд не вбачає, оскільки зазначений орган місцевого самоврядування на час винесення оскаржуваного рішення не мав у своєму розпорядженні відомостей про існування іншого спадкодавця та про наявність спору щодо житлового будинку, та як наслідок спірність щодо власності на земельну ділянку, на якій він розташований.

Відновлення і захист порушеного права держави передбачало ініціювання судових проваджень з понесенням відповідних судових витрат. Незважаючи, що спірна земельна ділянка надана Соколівською сільською радою, суд вважає, що за встановлених судом обставин, між діями відповідача ОСОБА_3 і наслідками, що настали, існує причинно-наслідковий зв`язок, зважаючи позицію відповідачів щодо позовних вимог, за відсутності в діях Соколівської сільської ради вини щодо порушення прав позивача, суд вважає можливим відступити від принципу пропорційності розподілу судових витрат та необхідністю їх компенсації у розмірі 1211,20 грн за рахунок відповідача ОСОБА_3 , що буде відповідати вимогам розумності та справедливості.

Судові витрати у розмірі 1211,20 грн, які сплатив позивач за позовну вимогу майнового характеру відшкодуванню не підлягають, з огляду на відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Крім того, з урахуванням висновків, які дійшов суд при визначенні розміру судового збору у даній справі, що відображені в ухвалі суду від 03.06.2025, суд вважає необхідним повернути позивачу 1211,20 грн як зайво сплачені за другу позовну вимогу немайнового характеру.

На підставі ст.ст. 15, 21, 393 ЦК України, ст.120, 155 ЗК України, ст.26 України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст.4, 5, 7, 10, 12-13, 77-80, 81, 82, 95, 141, 235, 258-259, 263-265 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_3 , про скасування рішення, державної реєстрації та визнання права власності, - задовольнити частково.

Скасувати рішення Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 08 грудня 2016 року № 786 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яким ОСОБА_3 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1577 га, з них: 0,1577 га «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Соколівської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області, а також передано у власність ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,1577 га «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на території Соколівської сільської ради, Кіровоградського району Кіровоградської області, кадастровий номер :55:000:0048.

Скасувати державну реєстрацію на земельну ділянку кадастровий номер :55:000:0048, площею 0,1557 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), 02.01 за адресю: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 225, форма власності приватна, власник ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт громадянина України, серія та номер НОМЕР_4 , виданий 20.05.2015 року, Кіровоградським РС УДМС України в Кіровоградській області, громадянства Україна.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1211,20 грн відшкодування судових витрат.

Повернути позивачу ОСОБА_2 1211,20 грн, сплачених ним згідно квитанції № 9371-8507-8088-3989 від 27.02.2025 за наступними реквізитами: РНОКПП платника НОМЕР_5 , МФО отримувача: 899998, назва отримувача: ГУДКCУ у Кіровоградській області, рахунок отримувача: UA0011194, призначення платежу: *;101; НОМЕР_5 ;22030101;(*;101; НОМЕР_5 ; 22030101 Судовий збiр за позовом ОСОБА_2 Кiровоградський районний суд Кiровоградської областi лютий 2025).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 01.09.2025 року.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідачі: Соколівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області, вул.Шевченка, 23, с. Соколівське, Кропивницький район, Кіровоградська область, поштовий індекс 27641, ;

ОСОБА_3 , АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Кропивницького районного суду

Кіровоградської області І.А. Бойко