Провадження 2/193/26/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 серпня 2025 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Кравченко Н.О.,

за участю секретаря судового засідання - Ратушної В.В.,

представника позивача Рассомаха С.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за уточненою позовною заявою виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, який діє в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог: виконавчий комітет Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 на користь законного представника,

ВСТАНОВИВ

30.05.2024 представник позивача звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області з вищезазначеним позовом, який згодом уточнений, в якому просили суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнути аліменти на користь законного представника відносно дітей. Позов мотивований тим, що батько ОСОБА_6 - ОСОБА_7 помер. Батько ОСОБА_2 записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Батьком малолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_5 , а відповідач є їхньою матір`ю. ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.. 150 СК України ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя. Не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умови для отримання ними освіти. ОСОБА_4 неодноразово, а саме 16.08.2022, 24.01.2023, 25.04.2023, 01.01.2024 притягувалася Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП. Систематично вживає алкогольні напої. Умови проживання дітей за адресою : АДРЕСА_1 не створені умови для життя та виховання дітей. Діти перебувають на обліку в службі у справах дітей виконкому районної у місті ради як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах. з ОСОБА_4 постійно проводиться індивідуально-профілактична робота, але позитивні зміни відсутні. Свідки не заявлені. Просили позбавити батьківських прав відповідачку відносно дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , стягнути аліменти з ОСОБА_4 на на користь законного представника на утримання дитини ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Звільнити від сплати судового збору за подання позову.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 18 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, прохала їх задовольнити. Пояснила, що відповідачка наразі мешкає за адресою АДРЕСА_1 , діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають разом з матір`ю. Вдома безлад, бувають сторонні люди.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи сповіщалась належним чином. Телефоном повідомила, що з`явитись до Софіївського районного суду не може, оскільки немає коштів. Правом на подання відзиву не скористалась.

Представник третьої особи - Виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилася, прохала розглянути позов у її відсутність.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій заперечував проти задоволення позову та зазначив, що , за домовленістю із ОСОБА_4 , дитина ОСОБА_3 , який є їх спільною дитиною проживає разом із ним за адресою АДРЕСА_2 . Мати спілкується із дитиною 2-3 рази на день. Прохав розглянути справу у його відсутність. Стягнення аліментів не вимагає. (а.с.94).

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 грудня 2009 року (видане повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області) ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками записані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13 квітня 2010 року ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками записані ОСОБА_10 та ОСОБА_4 (а.с. 8). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №2 від 20.10.2022 матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , записана ОСОБА_4 , батьком - ОСОБА_10 . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 9).

Згідно акту обстеження умов від 28.03.2024 року за адресою АДРЕСА_1 житлові умови не задовільні, умови не створені. За адресою проживають ОСОБА_4 -мати, ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 -співмешканець матері. (а.с.11)

Згідно наказу служби у справах дітей виконкому центрально-міської районної у місті ради від 26.10.2022 року № 129-ІІ взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих умовах ОСОБА_6 та ОСОБА_11 (а.с.12).

Згідно повідомлень координатора із соціальної роботи С.Крачковської від 25.04.2024, 19.09.2024 на території Центрально-Міського району за адресою: АДРЕСА_1 мешкає родина гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (працює охоронцем). В родині виховуються неповнолітні діти: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (навчається ЦППРК, 1 курс, повар), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (навчається КГ № 63, 8 клас), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (навчається КГ №13, 2 клас). Сім`я проживає в орендованому трикімнатному будинку, умови проживання не задовільні: в наявності електропостачання, водопостачання, пічне опалення. В будинку брудно, розкидані речі, сморід від тютюнопаління, приміщення потребує проведення ремонтних робіт. Члени родини забезпечені спальними місцями, постільна білизна брудна та зношена. В помешканні недостатньо меблів та речей щоденного вжитку. Вдома відсутній запас продуктів харчування. Прибудинкова територія захаращена непотребом та несе загрозу для дітей. Город не обробляється. За інформацією отриманою від квартальної уповноваженої Бударіної В.Н. , гр. ОСОБА_4 регулярно вживає алкогольні напої, влаштовують сварки з сусідами. Коли мати знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, малолітні діти перебувають без нагляду. Гр. ОСОБА_4 ухиляється від виконання батьківських обов`язків: не займається доглядом, вихованням та розвитком своїх дітей, не контролює рівень успішності, не відвідує батьківські збори. Родина ОСОБА_16 з 28.08.2022 року по 28.02.2023 року в КМЦСС перебувала під соціальним супроводом з метою формування навичок відповідального батьківства та ведення здорового способу життя. Під час перебування під соціальним супроводом гр. ОСОБА_4 поводились агресивно та зухвало, не надавала доступу до житла, не відповідала на телефонні дзвінки, надавала неправдиві відомості. (а.с.13,14)

Згідно доповіді в.о. директора Криворізької гімназії малолітній ОСОБА_3 перебуває на вихованні батька ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживають з матір`ю АДРЕСА_1 . Комісія 18.12.2023, 13.09.2024 року відвідала родину, у будинку брудно, не прибрано, запах диму від цигарок. (а.с.15, 16 )

Відповідно клопотання директора КГ № 63 С. Приймаченко ОСОБА_2 , який є учнем 8 класу пропускає заняття без поважних причин, рідко виходить на онлайн заняття, поспілкуватись з матір`ю не вдалося. (а.с.17)

Згідно пояснень від 21.12.2023, ОСОБА_4 зобов`язалася змінити поведінку по відношенню до дітей. (а.с.18)

Згідно повідомлення, ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУПАП не притягалася. Від 18.12.2023 року відносно неї складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 19)

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 СК України - підставою позбавлення батьківських прав.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Із змісту зазначеної норми випливає, що ухилення від виконання юридичного обов`язку по вихованню дитини завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначені в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року, а саме: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

За змістом роз`яснень, які викладені в п. п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні.

Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується п. 1 ст. 8. Таке втручання не становитиме порушення ст. 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в п. 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини, у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 року у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року).

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Верховний Суд в постанові від 24 жовтня 2018 року по справі № 761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Судом встановлено, що всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України про обов`язок доведення обставин доказами, суду не надано рішення органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, діти , щодо яких вирішується питання не опитані жодного разу, до позову не додано доказів про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов не доведений та не підлягає задоволенню. Враховуючи, що вирішення питання про стягнення аліментів є похідною вимогою від задоволення про позбавлення батьківських прав, суд вважає, що дані питання є такими , що не підлягають до задоволення.

Окрім того, суд зазначає, що Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Представник позивача звернувся в інтересах дітей та згідно п. 2 вимог в інтересах батька дитини ОСОБА_5 про стягнення на його користь аліментів з ОСОБА_4 , на що повноваження у позивача відсутні, так само і на звернення за захистом прав законних представників, не зазначаючи кого та права на представництво.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 24 червня 2020 року у справі № 344/6374/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком (матір`ю) обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Жодних доказів не надано.

Позивач на підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх трьох дітей, однак в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, як і не підтверджено належними доказами те, що відповідач притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків.

Умовою ухилення від обов`язків по вихованню дитини, як підставою позбавлення батьківських прав, передбаченою п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачем відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, позивачем не доведено та не надано суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачем від виконання батьківських обов`язків відносно дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. При позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення матері (батька) від виконання батьківських обов`язків, а також встановити чи попереджались батьки офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини.

Суд також враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не було доведено.

У справі відсутній Висновок Органу опіки та піклування згідно якого було б встановлено відповідні обставни та визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи, враховуючи інтереси дітей та те, що позивачем не наведено доказів свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відсутні, у зв`язку з чим вважає за необхідне попередити ОСОБА_4 , про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей, виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утриманню дітей, передбачені сімейним законодавством.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 51, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 7, 150, 164-166 СК України, ст. ст. 4, 12-13, 76-77, 80-81, 141, 258-259, 263-266, 280, 282-284, 289, 354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні уточненої позовної заяви виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, який діє в інтересах дітей: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи без самостійних вимог: виконавчий комітет Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, ОСОБА_5 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на користь законного представника на утримання дитини - ОСОБА_2 - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити своє ставлення до виховання дітей, виконуючи в подальшому обов`язки щодо виховання та утримання дітей, передбачені сімейним законодавством.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: виконком Центрально-Міської районної у місті ради, місцезнаходження: 50000 м.Кривий Ріг, вул.Свято-Миколаївська, 27, .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Виконавчий комітет Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, місцезнаходження: Дніпропетровська область, сел.Софіївка, бульвар Шевченка, 19, .

Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 02.09.2025.

Суддя Н.О.Кравченко