Справа № 302/1122/25
Провадження № 2/302/448/25
02.09.2025 селище Міжгір`я Закарпатської області
Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого, судді Пухальського С. В.,
за участю секретаря судового засідання Сита Л. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,
ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько по материнській лінії позивача ОСОБА_2 .
За життя, 16.01.2004 ОСОБА_2 , склав заповіт, згідно якого розпорядився після його смерті передати належний йому житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , позивачу ОСОБА_1 , з умовою, що в будинку буде проживати постійно до дня своєї смерті його сестра ОСОБА_3 (рідна сестра ОСОБА_2 та тітка позивача).
ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом до майна померлого ОСОБА_2 , оскільки на момент відкриття спадщини був неповнолітнім та заяви про відмову від прийняття спадщини не подавав, ніхто інший із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався.
01.08.2025 року приватний нотаріус відмовив у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на спадковий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це нерухоме майно.
Зазначені обставини обумовили звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою суду від 12.08.2025 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 28.08.2025 справу призначено до судового розгляду.
Представник позивача подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та участі її довірителя. У поданій заяві зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги, викладені у поданій позовній заяві.
Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі їх представника. Висловлено позицію за якою селищна рада визнає вимоги позову.
Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до таких висновків
Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 7).
За життя, 16.01.2004 ОСОБА_2 , склав заповіт, згідно якого розпорядився після його смерті передати належний йому житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з умовою, що в будинку буде проживати постійно до дня своєї смерті його сестра ОСОБА_3 (а.с. 8).
Заповіт не змінено та не скасовано, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81290399 від 23.05.2025 (а.с. 9-10).
ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 (а.с. 11).
За життя ОСОБА_2 , належав житловий будинок під АДРЕСА_2 , який побудований в 1967 році (а.с. 19-30).
З довідки Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області від 13.12.2022 за № 2516 вбачається, що згідно перепису Міжгірської селищної ради будинок під АДРЕСА_3 знаходиться під АДРЕСА_1 (а.с. 29).
Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області 04.03.2025 за № 16-08/219, житловий будинок, що належав померлому ОСОБА_2 , який помер у 2005 році, розташований за адресою АДРЕСА_2 та був збудований у 1967 році. Земельна ділянка орієнтовно площею 0,1317 га, виділена для будівництва і обслуговування житлового будинку не оформлена у встановленому законом порядку (а.с. 16).
Свідоцтво на право власності на даний житловий будинок селищною радою не видавалось, що підтверджується довідкою виданою КП «Міжгірське БТІ» від 27.03.2025 за № 82 (а.с. 17) та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 18).
01.08.2025 приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю. М., виніс постанову про відмову у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Відмова обґрунтована тим, що у спадковій справі № 83/2025, заведеній 23.05.2025 за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відсутні правовстановлюючі документи та немає даних у Державному реєстрі речових прав про право власності на це майно (а.с. 13).
Згідно з пунктом 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін`юсту від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, що підлягає державній реєстрації, можлива лише за наявності правовстановлюючих документів. У разі їх відсутності, відповідно до пункту 4.18 Порядку, нотаріус зобов`язаний роз`яснити спадкоємцю порядок вирішення питання у судовому порядку.
Таким чином, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на спадкове майно.
Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.
Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.
Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Відповідно до положень частини першої, четвертої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).
Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.
Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.
Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).
Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 відповідно до пункту 4 статті 1268 Цивільного кодексу України, оскільки на момент відкриття спадщини був неповнолітнім, а заяви про відмову від спадщини не подавав. Інші особи у встановлений законом строк із заявами про прийняття або відмову від спадщини не зверталися.
Матеріалами справи підтверджено, що спадкодавець за життя набув право власності на будинок, який є предметом спадкування. Відсутність правовстановлюючих документів на це нерухоме майно не позбавляє позивача, як спадкоємця за заповітом, права на спадщину.
З урахуванням встановлених судом обставин, визнання позову відповідачем, а також того, що прийняття спадщини позивачем не порушує прав інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.
Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
Визнання позову відповідачем прийняти.
Позовну заяву задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , як за спадкоємцем за заповітом до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності в цілій частці на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Пухальський С. В.