Справа № 449/320/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2025 р. Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

судді Гуняк О.Я.,

за участю секретаря судових засідань: Тивонюка С.Р.,

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: ОСОБА_2 ,

представників відповідача: Гуменчука Р.Б., Сайко Б.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Перемишлянської ОТГ Зозулі О.З., Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Голови Перемишлянської ОТГ Зозулі О.З., Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Просить:

- зобов`язати Державного службовця - ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно збудованих бетонних елементів по АДРЕСА_1 ;

- розширити її заїзд ще на 0,50 см., згідно земельно-кадастрової документації та зробити його однакової ширини 4.5м.

В обґрунтування позову покликається на те, що їй на праві власності належить

житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці, площею 0,1408 га з кадастровим номером :07:002:0619. Покликається на те, що суміжними користувачами є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є власниками сусідньої з позивачем ділянки.

Зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 встановили бетонні блоки, як загорожу, чим грубо порушили Земельний кодекс, так як захопили 0,50 см заїзду особистого користування позивачки, чим спричинили незручності ОСОБА_1 , самовільно захопивши її заїзд. Звертає увагу суду на те, що вона заприватизувала свою земельну ділянку, де було підтверджено факт захоплення 0,50см заїзду.

Вважає, що родина ОСОБА_5 та ОСОБА_6 грубо порушували ОСОБА_7 кодекс, оскільки ОСОБА_1 успадкувавши будинок у с. Станимир не могла ним користуватися, бо родина ОСОБА_5 та її родич ОСОБА_8 прагнули у неї його забрати безкоштовно. Саме з цієї причини позивачка 26 років добивалася можливості ним користуватися, оформивши спадщину вчасно.

Вважає, що відповідачі ОСОБА_5 , фактично на свій власний розсуд, без відповідних документів, змінили функціональне призначення земельної ділянки суміжного користувача. Отже, самовільне встановлення бетонних блоків, як загорожі, створює перешкоди для користування особистим заїздом позивачу ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову покликається на вимоги ст.ст. 41,50 Конституції України, ст.ст. 38,293,317,319,376,391 ЦК України, ч.1 ст. 91 ЗК України, долучені докази, а саме: карту 1957 р.; акт-уточнення від 22.07.1999р.; відповідь №12 від 09.09.1999р.; кадастровий план заїзду 15.08.2005р. та просить такий задовольнити.

В судовому засіданні позивач позов підтримали з мотивів викладених у ньому, просили такий задовольнити.

Голова Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області - Зозуля О.З., в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив.

Подав до суду відзив на позовну заяву. Просив відмовити у задоволенні позову. Справу розглядати за його відсутності (а.с.14-16).

Покликається на те, вимоги ст. 19 Конституції України, ст. 125 ЗК України, ст. ст. 12,42 ЗУ Про місцеве самоврядування. Зазначив, що у прохальній частині позовної заяви позивач ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Державного службовця п. ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачки ОСОБА_1 шляхом знесення самочинно збудованих бетонних елементів по АДРЕСА_1 , а також розширити її заїзд ще на 0,50 см., згідно земельно-кадастрової документації та зробити його однакової ширини 4.5м. Вважає, що він, міський голова являється неналежним відповідачем, оскільки не є суб`єктом спірних правовідносин, який має відповідати перед позивачем за можливі порушення норм земельного законодавства сусідами позивача. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не долучила правовстановлюючі документи, що вона являється власником чи користувачем земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0619, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , а також не надала докази самовільного захоплення частини земельної ділянки з вищевказаним кадастровим номером суміжних користувачів.

Представники відповідача Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області - Гуменчук Р.Б., Сайко Б.Я. позов заперечили, у задоволенні такого просили відмовити. Зазначили, що жодного захоплення земельної ділянки позивача не відбувалося. Відсутні будь-які докази, які б вказували на захоплення Костюками земельної ділянки ОСОБА_1 , розміром 0,50 см. Звертає увагу суду на те, що в обов`язки Голови ОТГ не входить знесення чи розширення заїзду. Повідомили, що згідно даних Державного земельного кадастру, земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться по середині між суміжними користувачами земельних ділянок ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , якими виготовлена технічна документація на їхні земельні ділянки, присвоєно кадастрові номера, оформлено право власності на такі в межах, які існували. Жодних порушень не виявлено.Покликається на те, що міською радою створено комісію, здійснено перевірку технічної документації, накладок земельних ділянок не виявлено.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечив. Просив у задоволенні такого відмовити. Пояснив, що огорожу, яку просить знести ОСОБА_1 поставив ще у 1982 році, з цього часу нічого не змінилося. Звертає увагу суду на те, щоб посунути заїзд на 0,50 см., як того вимагає позивачка, йому необхідно зруйнувати стару хату, оскільки там проходить фундамент такої. На його існуючій земельній ділянці немає куди сунутися.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення сторін, представників, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з таких мотивів.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Як вбачається з карти 1957 р., завіреної начальником земельних ресурсів Перемишлянського району Тютюнником Ю.В.(а.с.8-9); Акта-уточнення земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_1 від 22.07.1999р. (а.с.5); відповіді виконавчого комітету Станимирської сільської ради народних депутатів №12 від 09.09.1999р. (а.с.6); кадастрового плану заїзду від 15.08.2005р. (а.с.7); заяви ОСОБА_1 . Голові Перемишлянської міської ради Зозулі О. від 27.11.2024року (а.с.36), Акту від 10.12.2024 року, с. Станимир, розгляду заяви ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, площею 0,1468 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд без погодження відомості про встановленні межові знаки із суміжними користувачами, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 (а.с.37).

Рекомендовано постійній комісії Перемишлянської міської ради з питань регулювання земельних відносин та охорони навколишнього середовища порушене питання розглянути та винести на чергову сесію Перемишлянської міської ради проект рішення щодо надання дозволу ОСОБА_1 та ОСОБА_10 виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд без погодження відомості про встановлені межові знаки із суміжними землекористувачами, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Встановлено, що згідно даних Державного земельного кадастру: суміжна земельна ділянка площею 0,1830га (кадастровий номер :07:002:0390), зареєстрована в ДЗК 15.10.2017року належить на праві власності ОСОБА_3 ; суміжна земельна ділянка площею 0,1385 га (кадастровий номер :07:002:0476), зареєстрована в ДЗК 06.01.202року, належить на праві власності ОСОБА_11 .

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд ОСОБА_1 та ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 розроблена ДП Львівським науково-дослідний та проектний інститут землеустрою.

За допомогою програмного забезпечення DIGITALS проведено перевірку в електронному форматі щодо можливості накладки меж присадибної земельної ділянки, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 на межі суміжних землеволодінь, які вже визначено, кадастрові номера присвоєні та відображені у публічній кадастровій карті. При проведені такої перевірки жодного відхилення чи накладки меж не виявлено. Координати поворотних точок меж земельної ділянки 0,1468 га ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , згідно документації землеустрою співпадають з координатами поворотних точок меж суміжних земельних ділянок ОСОБА_11 та ОСОБА_3 відповідно даних Державного земельного кадастру.

У силу положень ст.ст.21, 24, 41 Конституції України, ст.319 ЦК всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав.

Відповідно до вимог ст.321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК).

Право на судовий захист та його спосіб передбачено ст.16 ЦК і, зокрема, ст.391 цього ж кодексу, відповідно до яких власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" від 16 квітня 2004 року № 7 наголошує, що відповідно до статей 90,95, 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки мають бути повернуті їх власникам або землекористувачам.

У відповідності до вимог п. 7 ч. 1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності ( постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Метою звернення до суду ОСОБА_1 із вказаним позовом є захист її порушеного права користування земельною ділянкою.

Судом встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_1 розташована між суміжними земельними ділянками площею 0,1830 га (кадастровий номер :07:002:0390), що належить на праві власності ОСОБА_3 та земельною ділянкою, площею 0,1385 га (кадастровий номер :07:002:0476), що належить на праві власності ОСОБА_11 .

Як вбачається із акту комісії від 10.12.2024року, розгляду заяви ОСОБА_1 , проведеної начальником відділу з питань земельних відносин Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Сайко Б.Я., головним спеціалістом відділу з питань земельних відносин Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Лісовським В.В. та старостою Станимирського старостинського округу Виконавчого комітету Перемишлянської міської ради Нецкар М.П., при проведенні перевірки жодного відхилення чи накладки меж не виявлено. Координати поворотних точок меж земельної ділянки, площею 0,1468 га ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , згідно документації землеустрою співпадають з координатами поворотних точок меж суміжних земельних ділянок ОСОБА_11 та ОСОБА_3 відповідно даних Державного земельного кадастру (а.с.37).

За таких обставин, встановлено відсутність порушеного права позивача, оскільки жодні законні права та охоронювані законом інтереси позивачки відповідачами не порушені.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В свою чергу, суд звертає увагу, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 лютого 2024 у справі №990/150/23 зазначила, що, звертаючись до суду, позивач самостійно визначає в позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. Своєю чергою, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Слід зазначити, що позовна вимога про зобов`язання Державного службовця - ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою позивачки ОСОБА_1 шляхом знесення самочинно збудованих бетонних елементів по АДРЕСА_1 та розширити її заїзд ще на 0,50 см., згідно земельно-кадастрової документації та зробити його однакової ширини 4.5м. не може бути звернена до Голови Перемишлянської ОТГ О.З. Зозулі, яку позивачка визначила відповідачем.

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)».

На підставі вищенаведеного, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Голови Перемишлянської ОТГ Зозулі О.З., Перемишлянської міської ради Львівської району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Голови Перемишлянської ОТГ Зозулі О.З., Перемишлянської міської ради Львівського району Львівської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місце знаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Голова Перемишлянського ОТГ Зозуля О.З, місце знаходження: вул. Привокзальна,3А, м. Перемишляни, Львівського району Львівської області;

Відповідач: Перемишлянська міська рада Львівского району Львівської області, місце знаходження: Привокзальна,3А, м. Перемишляни, Львівського району Львівської області;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання : АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання : АДРЕСА_2 ;

Суддя О. Я. Гуняк