Справа № 630/1388/24
Провадження № 2/630/93/25
21 травня 2025 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.,
за участю секретаря Нерубацької А.О.,
представника позивача (дистанційно) Листопадського А.О.,
В обґрунтування позову представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Ляр Д.Ю. посилався на те, що з відповідач ОСОБА_1 звернувся до Банку з Анкетою-заявою від 26 липня 2007 року з метою отримання банківських послуг та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору. Відповідачу ОСОБА_1 на підставі поданої Анкети-заяви був відкритий картковий рахунок та видано кредитну карту з встановленим кредитним лімітом, який з часом збільшився до 100000,00 грн. Відповідач після отримання кредитної карти активував її та почав користуватися нею, отримуючи кредитні кошти, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахункам відповідача. За увесь час користування кредитними коштами ОСОБА_1 не подавав до Банку заперечень щодо розміру відсоткової ставки, та частково погашав заборгованість, що вказує на його обізнаність з умовами кредитування.
Ухвалою суду від 06 січня 2025 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу був встановлений строк у 15 днів з дня одержання копії ухвали про відкриття провадження в справі для подання відзиву.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків.
Копію ухвали про відкриття провадження в справі було направлено відповідачу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт на ім`я ОСОБА_1 повернуто без вручення з відміткою від 13 січня 2025 року про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена копія ухвали про відкриття провадження в справі. Протягом встановленого судом строку відповідачем відзив не поданий.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, в своїх поясненнях він посилався на обставини, викладені в позовній заяві, та зауважив на тому, що ОСОБА_1 тривалий час користувався кредитним коштами та 17 лютого 2020 року він навіть погасив усю наявну на той момент заборгованість. Але невдовзі ОСОБА_1 , знову допустив прострочку у виконанні кредитних зобов`язань.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 викликався шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт з судовою повісткою на ім`я ОСОБА_1 повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч. 8 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Суд, зі згоди представника позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», і відповідачем ОСОБА_1 26 липня 2007 року був укладений договір, який складається з таких документів: Анкера-заява позичальника, Умови і правила надання банківських послуг. За цим договором ОСОБА_1 були надані кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,9% на місяць (що дорівнює 22,8% на рік) на суму залишку, та щомісячної комісії в розмірі 1%.
Первісно кредитний ліміт в сумі 3500,00 грн. був встановлений позивачем на кредитну карту № НОМЕР_1 , яку відповідачу ОСОБА_1 видали в момент підписання 26 липня 2007 року Анкети-заяви позичальника, про що свідчить відповідна відмітка.
В Анкеті-заяві ОСОБА_1 від 26 липня 2025 року зазначено, що він ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які були надані йому в письмовому вигляді, і що підписуючи Анкету-заяву він підтверджує отримання повної інформації про умови кредитування в ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
До позовної заяви представником позивача додано примірник Умов та Правил надання банківських послуг, підписаних головою правління ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в яких визначні умови надання Банком своїм клієнтам платіжних карт та інших банківських послуг, по які зазначено в заяві клієнта, та зазначено, що клієнт, підписуючи відповідну заяву, висловлює свою згоду на те, що такі Умови та Правила разом з Заявою і Пам`яткою клієнта складають Договір про надання банківських послуг.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ПК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі, сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору.
Згідно з п. 6.5. Умов і правил надання банківських послуг ОСОБА_1 був зобов`язаний проводити погашення заборгованості по кредиту, процентам за його використання та оплачувати комісії на умовах, визначених укладеним договором.
Однак, з поданого позивачем розрахунку вбачається, що починаючи з 01 січня 2013 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» почав нараховувати ОСОБА_1 проценти за користування кредитом за ставкою 30% на рік, з 01 вересня 2014 року - за ставкою 34,8% на рік, з 01 квітня 2015 року - за ставкою 43,2% на рік, з 01 серпня 2020 року - за ставкою 42% на рік, з 24 листопада 2020 року - за ставкою 40,8% на рік, з 01 квітня 2022 року - за ставкою 20,4% на рік, та з 01 вересня 2022 року - за ставкою 40,8% на рік.
Пунктом 5.3. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що Банк має право проводити зміни Тарифі та інших умов обслуговування рахунків. Але в такому випадку, за виключенням випадків зміни розміру наданого Кредиту (кредитного ліміту), Банк обов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення в дію змін поінформувати Клієнта, зокрема у виписці по карткову рахунку. Якщо протягом 7 днів Банк не отримав сповіщення від Клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну карту Кредиту (кредитного ліміту) Банк залишає за собою в односторонньому порядку, за власним рішенням Банку та без попереднього сповіщення Клієнта.
Дослідивши виписку по рахунку за договором б/н за період з 26 липня 2007 року по 28 листопада 2024 року, складеною щодо клієнта ОСОБА_1 , суд відмічає, що у поданому позивачем документі відсутні будь-які записи, датовані в часі не менше ніж за 7 днів до вказаних вище дат, щодо попередження клієнта про зміну (підвищення/зменшення) процентної ставки по кредиту.
Представник позивача Листопадський А.О. в своїх поясненнях під час судового розгляду наполіг на тому, що відповідач ОСОБА_1 був своєчасно поінформований про зміну процентної ставки, і що обізнаність відповідача про таку зміну суттєвої умови користування підтверджується тим, що він продовжував користуватися кредитними коштами та погашав заборгованість та сплачував проценти за користування кредитом.
Але наведені представником позивача доводи суд не приймає до уваги з тих підстав, що, по-перше, ним не надані належні і допустимі докази проведення дій по зміні умов Договору про надання банківських послуг від 26 липня 2007 року, вчинених з дотриманням порядку, передбаченого п. 5.3. Умов і правил надання банківських послуг; а по-друге, зі змісту виписки по рахунку за договором б/н випливає, що ОСОБА_1 лише вносив грошові кошти на свою банківську картку на погашення загальної заборгованості по кредиту, і такі грошові кошти розподілялись Банком на власний розсуд, що не залежало від волі позичальника. До того ж, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Представнику позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні 06 березня 2025 року було запропоновано подати письмові пояснення про те, як зміниться розрахунок заборгованості по кредиту та чи існуватиме взагалі заборгованість по кредиту з боку ОСОБА_1 , з урахуванням усіх сплаченим ним за період з 26 липня 2007 року по 28 листопада 2024 року на погашення кредиту та процентів за користування кредитом, за умови застосування у такому розрахунку процентної ставки 22,8% на рік, визначеної у Анкеті-заяві ОСОБА_1 від 26 липня 2007 року.
Однак до початку судового засідання 21 травня 2025 року представником позивача ОСОБА_2 письмових пояснень суду з поставленого питання не надано. Натомість представник позивача обмежився лише усними поясненнями про те, що зміна умов Договору про надання банківських послуг від 26 липня 2007 року, укладеного з ОСОБА_1 , відбулась шляхом укладення такого Договору в новій, зміненій редакції, підтвердження чого, за його твердженнями є примірник Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписано ОСОБА_1 24 листопада 2020 року.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що допущені позивачем порушення умов кредитного договору та неподання належних і допустимих доказів, ставлять під сумнів обґрунтованість відомостей, викладених в розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2025 року, а відсутність інших належних доказів, для подання яких представнику позивача було надано достатньо часу, позбавляє суд можливості встановити розмір існуючої з боку ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором на визначену дату з урахуванням встановлених під час судового розгляду умов Договору про надання банківських послуг від 26 липня 2007 року, які обов`язкові для сторін, які його уклали.
Разом з тим, суд вважає на необхідне дати оцінку висловленим під час судового розгляду доводам представника позивача Листопадського А.О. про те, що Заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписано ОСОБА_1 24 листопада 2020 року є зміненою редакцією Договору про надання банківських послуг від 26 липня 2007 року, укладеного з ОСОБА_1 , який складається, як вже було зазначено, з Анкети-заяви від 26 липня 2007 року та Умов і правил надання банківських послуг.
Ст. 629 ЦК України проголошує принцип обов`язковості договору (pactasunt servanda), тобто цивільне законодавство закріплює принцип непорушності досягнутих сторонами правочину домовленостей, а відтак закріплених у договорі відповідних умов. Стабільність договірних зв`язків, їх здатність зберігати стійкість в умовах, де змінюються умови господарювання, визнається одним з головних чинників динамічного розвитку ринкових відносин. Стійкість договірних відносин визначає стабільність цивільного обороту в цілому.
Після укладення договору в процесі реалізації договірних зобов`язань у будь-якої із сторін може виникнути обумовлена певними причинами потреба у внесенні змін до договору або ж сторони можуть спільно дійти висновку про необхідність модифікації раніше укладеного договору.
Договірне зобов`язання є досить мобільним та швидким, яке певною мірою видозмінюється, і в таку динаміку договірних зобов`язань включається також зміна договору, оскільки в період дії будь-якого із договорів виникають обставини, які в подальшому потребують уточнення.
Договір за своїми якісними характеристиками є гнучким та універсальним правовим інструментом, що дозволяє адекватно та логічно адаптувати його до змін обставин, які можуть суттєво вплинути на обсяг договірних зобов`язань, виходячи з інтересів та намірів кожної із сторін у вирішенні широкого спектра правових питань.
Глава 53 ЦК України другого розділу регламентує положення щодо зміни умов договору, а саме у ст. 651-654, що стосуються підстав, наслідків та форми зміни умов договору. Підстави для зміни або розірвання договору регулюються ст. 651.
Поняття зміни зобов`язальних правовідносин традиційно складається з двох складових: зобов`язання може бути змінено за змістом (якісна ознака) і за суб`єктивним складом (кількісна ознака). Під зміною змісту зобов`язання зазвичай розуміється така модифікація, в результаті якої виходить не нове зобов`язання, а тільки розширюється чи звужується, тобто інакше визначається зміст колишнього зобов`язання.
З огляду на те, що кожне зобов`язання певним чином індивідуалізується серед інших, при зміні первісного встановленого зобов`язання, як конкретного виду зобов`язальних зв`язків, має місце припинення попереднього зобов`язання.
Під зміною умов договору слід розуміти чітко передбачену юридично-логічну послідовність дій та стадій, які засновані на певних діях сторін правовідношення, що виражається в різноманітних способах узгодження нових умов договору шляхом волевиявлення.
Зміна договору означає, що при збереженні його сили в цілому та чи інша умова або кілька з них, в тому числі ті, котрі пов`язані з виконанням договірних зобов`язань, формулюються по-новому порівняно з тим, як це було зафіксовано початково при укладенні первісного договору.
Зміна договору спрямована не на ліквідацію укладеного сторонами договору, а лише на зміну окремих його умов шляхом вчинення, як правило, обома сторонами відповідних юридичних дій, які фактично за своєю природою є правочином, оскільки правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).
За своєю юридичною природою дія сторін із зміни договору є не лише угодою, а й договором, оскільки являє собою згоду сторін, спрямовану на зміну цивільних прав та обов`язків. Тому такі дії підпорядковуються загальним правилам щодо порядку укладення договору, але з урахуванням того, що сторони будуть договір не укладати, а змінювати його умови. Виходячи з цього зміна договору - це зміна його умов із збереженням моделі договору, тобто ознаки початкового зобов`язання залишаються незмінними.
Поняття зміни (перетворення) змісту правовідносин означає не що інше, як припинення колишніх прав та обов`язків і виникнення нових. Отже, під зміною можна розуміти припинення колишніх правовідносин і виникнення нових.
Для характеристики поняття зміни договору не має значення ні кількісна сторона, позаяк змінені можуть бути одразу всі умови договору, ні якісна сторона договору, тобто які умови договору змінюються і в якому обсязі. Зміні можуть бути піддані будь-які умови договору - про предмет, про спосіб виконання, про місце або термін виконання тощо. Зміна договору не завжди зачіпає зміст основного зобов`язання, оскільки можуть бути змінені умови, що встановлюють додаткові зобов`язання, права і обов`язки на випадок його порушення тощо.
Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України зміні підлягає предмет, місце, строки виконання, проте вказаний перелік не є вичерпний, що дає підстави для широкого тлумачення норми.
Цивільне законодавство не містить прямої вказівки щодо того, які істотні умови договору допустимі для зміни, а які договірні умови не підлягають зміні під впливом будь-яких обставин.
Складність зміни правовідношення полягає у тому, що вона на відміну від припинення правовідношення, яке за будь-яких умов означає припинення всіх прав та обов`язків суб`єктів, може відбуватися в різних формах і завжди означає збереження правовідношення з певним обсягом прав та обов`язків у його сторін.
Результатом зміни умов договору є не повне припинення правового зв`язку між його сторонами, а лише зміна змісту правовідношення, а саме: видозміна зобов`язання сторін, доповнення зобов`язання новими правами та обов`язками, часткове припинення зобов`язання.
Слід також зазначити, що не будь-яка зміна правовідношення є зміною окремих прав та обов`язків у ньому, оскільки можливе припинення частини прав та обов`язків, яке призводить до того, що правовідношення в цілому продовжує існувати, але у зміненому вигляді. Так, якщо у складному правовідношенні у однієї із сторін є декілька прав (наприклад, право вимагати передачі товару та право на інформацію про товар), одне з яких припиняється, то відповідно правовідношення змінюється. Водночас у простих правовідношеннях, в яких одній стороні правовідношення належить одне право, якому кореспондує відповідний єдиний юридичний обов`язок іншої сторони, зміна його означає, в тому числі, й зміну права.
Можливість зміни договору як вольова дія правомочної сторони має за мету з моменту, вказаного в договорі, змінити на майбутнє конкретно визначені умови договору.
Важливим елементом зміни договору є повідомлення сторони про бажання змінити правовідно-шення, тобто йдеться про оферту та акцепт.
У випадку зміни умов договору оферта буде виражати намір сторони, яка зробила таку про-позицію, вважати себе такою, яка уклала договір про зміну умов договору з адресатом, яким буде прийнято таку пропозицію. Надіслати таку оферту один одному можуть лише сторони договору.
Вимоги до оферти: направляється одній або декільком особам; повинна містити всі необхідні умови для зміни договору; повинна бути достатньо визначеною та чітко виражати намір особи уклас¬ти договір на нових умовах; з моменту отримання є безвідкличною.
Акцептом буде вважатися відповідь особи, якій була адресована оферта, про прийняття такої оферти, тобто угоди на відповідну зміну договору. За загальним правилом оферта пов`язує особу, яка надіслала її, з моментом отримання адресатом, тобто сторона, яка надіслала пропозицію про зміну договору, не може відмовитися від своєї пропозиції вже з того моменту, коли інша сторона отримала таку пропозицію.
Договір буде вважатися зміненим у момент отримання особою, яка надіслала пропозицію про зміну договору (оферту), згоду на таку зміну (її акцепта).
Однак, як це було встановлено під час судового розгляду, позивачем та його представником не надані докази висловлення пропозиції відповідачу ОСОБА_1 внести зміни у Договір про надання банківських послуг від 26 липня 2007 року. До того ж, в тексті позовної заяви представник позивача вказав на ту обставину, що ОСОБА_3 24 листопада 2020 року підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг з метою отримання додаткової кредитної карти. Це вказує на те, що від початку зазначена Заява розцінювалась Банком як новий окремий кредитний договір, укладений з ОСОБА_1 на запропонованих йому умовах кредитування.
Крім цього, в преамбулі Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 24 листопада 2020 року вказано, що ця Заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в редакції, чинній на вказану дату, разом складають Договір банківського рахунку, умови якого сторони приймають та зобов`язуються виконувати належним чином.
Отже зазначений Договір суд оцінює як окремий правочин і не погоджується з твердженнями представника позивача, що такий документ є результатом домовленості сторін - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» і ОСОБА_1 про зміну умов кредитування, встановлених Договом про надання банківських послуг від 26 липня 2007 року.
Таким чином, посилання представника позивача на зміст Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, підписаної ОСОБА_1 24 листопада 2020 року, як на доказ обґрунтованості вимоги про стягнення заборгованості, яка розрахована, в тому числі й на підставі умов, зафіксованих в цій Заяві, суд визнає безпідставними.
Оцінивши досліджені в справі документи, суд дійшов висновку, що в них відсутні достатні та ґрунтовні відомості, які б беззаперечно вказували на розмір заборгованості кредиту з боку ОСОБА_1 . Від так, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення боргу за тілом кредиту та відсотками, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 15, 16, 526, 530, 612, 625-627, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 10-13, 81, 141, 223, 263, 265, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд
В задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 26 липня 2007 року відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

На заочне рішення відповідачем протягом 30 днів з дня його проголошення до Люботинського міського суду Харківської області може бути подана письмова заява про його перегляд. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - АТ КБ «ПРИВАТБАНК», код ЄДРПОУ № 14360570, адреса реєстрації: м. Київ, вул. Грушевського, 1-Д;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О. О. Малихін

Повне заочне рішення

складено 02 червня 2025 року.