ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2025 року м. Кропивницький

справа № 384/613/23

провадження № 22-ц/4809/696/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Карпенка О.Л., Письменного О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «СЕНС Банк» на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 07 січня 2025 року у складі головуючого судді Галицького В. В.

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року Акціонерне товариство «СЕНС Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 85566,39 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеної 28.11.2019 року ОСОБА_1 з АТ «Альфа-Банк» угоди про надання кредиту №501211734, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії (надалі Кредитний договір), АТ «Альфа-Банк» зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року заборгованість за Кредитним договором становить 85566,39 грн.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ "СЕНС БАНК". Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено Досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування.

У зв`язку із вищевикладеним, АТ «Сенс Банк» просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 85566,39 грн. та сплачений судовий збір.

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 07 січня 2025 року у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» відмовлено.

Суд першої інстанції звернув увагу на те, що на виконання ухвали Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2024 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано у Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" оригінальні примірники наступних документів: Угоду про надання споживчого кредиту №501211734 від 28.11.2019; Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх сукупних послуг; Анкету - Заяву; Паспорт споживчого кредиту; Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб; Заяву (Акцепт) №248.501211734.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 28.11.2019 які на даний час суду не надано.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів позивачем не надано суду доказів, які підтверджують укладання між АТ «Альфа Банк» та відповідачем угоди про надання кредиту №501211734, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.11.2019 та інших пов`язаних з нею документів.

З урахуванням наведених обставин, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову АТ «Сенс Банк» у зв`язку з необґрунтованістю заявлених вимог.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник АТ «Сенс Банк» - адвокат Рудницький Ю. І. подав через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу в якій, вважаючи рішення незаконним та необґрунтованим, постановлене з неправильним встановленням обставин, які мають значення для справи та із порушенням норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Просить судові витрати, понесені у суді першої та апеляційної інстанцій, покласти на відповідачку.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що Долучений банком до матеріалів справи розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду.

Надана банком виписка, яка була долучена до позовної заяви, на думку скаржника, підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено також у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідачки.

Вказує, що суд не здійснив власного розрахунку заборгованості, поверхнево та формально підійшов до розгляду даної справи, а також відповідачка не надала власного розрахунку заборгованості з обґрунтуванням його правильності та повноти на спростування розрахунку, наданого банком.

Зазначає, що згідно із розрахунком заборгованості за кредитом загальна заборгованість ОСОБА_1 відповідно до Кредитного договору № 501211734 від 28.11.20219 року станом на 28.02.2023 року становить 85 566, 39 грн, що складається з: за кредитом 55 982, 99 грн., по відсотках 13 983,40 грн., по комісії 15 600, 00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, шо позивачем не надано суду доказів, які підтверджують укладання між АТ «Альфа Банк» та відповідачем угоди про надання кредиту №501211734, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.11.2019 та інших пов`язаних з нею документів.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Матеріали справи містять оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Однак від представника відповідача надійшло клопотання, в якому зазначено, що відповідач не підписував з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501211734 від 28.11.2019 та інші пов`язані з нею документи, а підпис позичальника у вказаній угоді та інших пов`язаних з нею документах, виконаний не ним, а іншою невідомою йому особою. Інших осіб на підписання вказаної та подібних угод ОСОБА_1 не уповноважував, а тому вважає її неукладено.

Для підтвердження чи спростування вказаного може виникнути необхідність для встановлення належності підпису відповідача проставленому від його імені (Позичальник) в угоді про надання споживчого кредиту №501211734 віл 28.11.2019 шляхом проведення судово-почеркознавчої експертизи, тому просив витребувати у позивача оригінальні примірники наступних документів: Угода про надання споживчою кредиту №501211734 від 28.11.2019; Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх сукупних послуг; Анкета - Заява; Паспорт споживчого кредиту; Довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб; Заява (Акцепт) №248.501211734.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 28.11.2019.

Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2024 року клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено.

Витребувано у Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" оригінальні примірники наступних документів: Угоду про надання споживчого кредиту №501211734 від 28.11.2019; Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх сукупних послуг; Анкету - Заяву; Паспорт споживчого кредиту; Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб; Заяву (Акцепт) №248.501211734.111 про прийняття пропозиції укласти договір страхування від 28.11.2019.

09.02.2024 року та 27.03.2024 року до суду від представника позивача надійшли заяви, в яких зазначено, що зважаючи на технічну неможливість доставити оригінали документів на виконання ухвали суду до 09.02.2024 року та до 04.04.2024, просить продовжити процесуальний строк на подання оригіналів доказів у справі.

05.12.2024 року до суду від представника позивача надійшла заява, в якій зазначено, що станом на 05.12.2024 року оригінали документів, що витребувані згідно ухвали суду, відсутні на архівному зберіганні. Вживаються заходи із поновлення матеріалів кредитної справи у повному обсязі.

07.01.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява, в якій останній повідомив, що у зв`язку з ракетним ударом на м. Київ 20.12.2024 року, внаслідок якого, зокрема, постраждала адміністративна будівля АТ "СЕНС БАНК", подання оригіналів документів станом на 07.01.2024 технічно неможливе.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4, 6 статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно ч. 2 ст.638ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст.641ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена.

Відповідно до ст.642ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Враховуючи зазначене судом першої інстанції вірно заначено, що як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів позивачем не надано суду доказів, які підтверджують укладання між АТ «Альфа Банк» та відповідачем угоди про надання кредиту №501211734, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 28.11.2019 та інших пов`язаних з нею документів.

На думку колегії апеляційного суду, суд позбавлений можливості перевірити заборгованість, яка утворилась в результаті неналежного виконання відповідачем умов Договору, враховуючи, що діюча редакції Договору не була долучена до матеріалів справи.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову з підстав його недоведеності.

Відтак, інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції тане впливають на правильність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «СЕНС Банк» залишити без задоволення.

Рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 07 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: О.Л.Дуковський

Судді: О.Л. Карпенко

О.А.Письменний