Справа № 490/4229/25
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романової К.Т.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Розніна Володимира Андрійовича про визнання судового наказу № 490/4229/25 від 03.06.2025 року таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2025 року Центральним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ (справа №490/4229/25) за заявою ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за споживчу теплову енергіюна користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентральборг за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 3 597,07 грн та судовий збір у розмірі по 151,40 грн з кожного.

07.07.2025 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Розніна В.А. надійшла заява, в якій просив визнати судовий наказ Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.06.2025р. по справі №490/4229/25 таким, що не підлягає виконанню повністю, мотивуючи це тим, що 10.06.2025 р. ОСОБА_1 сплатила на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» 3612,45 грн. основної заборгованості та 302, 80 грн. судового збору (за обох боржників).

10.07.2025 року від представника ПрАТ«Миколаївська теплоелектроцентраль» надійшло заперечення на заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в якому з вимогами заяви не згоден та вважає їх безпідставними, а тому просить відмовити у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконання боржником свого обов`язку після видачі судового наказу може бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню в обсязі, відповідному до обсягу виконання боржником свого обов`язку.

Як випливає із змісту листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 01.07.2015 та постанови від 21.12.2023 по справі № 824/2/22 Касаційний цивільний суд України, наведені в статті 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові норми та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

У цьому контексті поняття інша причина є ширшим за просту добровільну оплату. Іншими причинами можуть бути, зокрема - зміна чи скасування рішення судом вищої інстанції, висновки касаційного суду, які встановлюють відсутність обов`язку боржника, інші обставини, що унеможливлюють або виключають примусове виконання наказу.

Отже, дана норма враховує перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, до яких відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника, але на момент винесення судового наказу такий обов`язок у боржника існував, що не заперечує сам заявник та його представник у своїй заяві.

Відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2011 року за № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності, то така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Виходячи з того, що наказне провадження є безспірним, тобто, в його порядку задовольняються тільки ті вимоги заявника, що мають безспірний характер, заперечення боржника проти вимог стягувача означає наявність спору про право та при цьому закон не зобов`язує перевіряти наявні матеріали справи.

З поданих сторонами заяв вбачається спір про право, що є підставою для скасування судового наказу, виданого Центральним районним судом м.Миколаєва 03.06.2025 року у справі №490/4229/25.

За приписами частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що у даному випадку з правовідносин, які склалися між сторонами вбачається спір про право, тому суд вважає, що судовий наказ від 03.06.2025 року по справі №490/4229/25 підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170,171 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Розніна Володимира Андрійовича про визнання судового наказу № 490/4229/25 від 03.06.2025 року таким, що не підлягає виконанню задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ, виданий Центральним районним судом м. Миколаєва 03 червня 2025 року, у справі №490/4229/25, за заявою Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за споживчу теплову енергіюна користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентральборг за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 3 597,07 грн та судовий збір у розмірі по 151,40 грн з кожного.

Роз`яснити стягувачу його право на звернення з тією самою вимогою до суду у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова