Єдиний унікальний номер судової справи 462/4583/23
Номер провадження 2/462/100/25
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Галайко Н. М.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Д. І.,

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу,

встановив:

І. Короткий виклад обставин справи та правова позиція позивача.

ОСОБА_4 , 16.06.2023 року (вх. № 12590) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу, у якій просить суд:

- стягнути з відповідача 250 000 грн. 00 коп.;

- судові витрати просить покласти на відповідача у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що 04.06.2011 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, який у подальшому було розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2022 року. За період перебування у шлюбі ними, крім іншого майна, було набуто легковий автомобіль марки Volkswagen, модель Tiguan, 2013 року впуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який було набуто на підставі укладеної 25.03.2015 року між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (лізингодавець): ОСОБА_5 (лізингоодержувач) та ОСОБА_4 (новий лізингоодержувач) угоди про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг, відповідно до п. 1.1. якого сторони домовились замінити лізингоодержувача, як сторону договору про фінансовий лізинг на нового лізингоодержувача з передачею новому лізингоодержувачу усіх прав та обов`язків відповідної сторони визначених договором про фінансовий лізинг. Таким чином, 25.03.2015 року позивач набула прав та обов`язків сторони договору про фінансовий лізинг, на підставі якого в подальшому стала співвласницею транспортного засобу типу: VW Tiguan FL 2, 0 І TDI, шaci № НОМЕР_2 .Того ж дня, 25.03.2015 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Порше Лізинг Україна» було підписано акт прийому-передачі об`єкта лізингу, відповідно до якого їй було передано даний транспортний засіб. Відповідно до п. 1.3. угоди про заміну, станом на дату підписання сторонами цієї угоди лізингоодержувач виплатив на користь компанії Порше Лізинг Україна всі лізингові та інші платежі відповідно до умов договору про фінансовий лізинг, а згідно з п. 3.2. угоди про заміну, розрахунки між лізингоодержувачем та новим лізингоодержувачем у зв`язку із передачею новому лізингоодержувачу прав та обов`язків за договором про фінансовий лізинг, здійснюються відповідно до окремої домовленості між лізингоодержувачем та новим лізингоодержувачем. 26.03.2015 року між ОСОБА_4 (сторона-1) та ОСОБА_5 (сторона-2) було укладено договір про порядок виконання грошового зобов`язання, відповідно до якого 1.1. сторона-1 зобов`язується сплатити стороні-2 за передачу стороні-1 усіх прав та обов`язків, які належали стороні-2 відповідно до договору про фінансовий лізинг, грошову суму в гривнях, яка на момент платежу буде дорівнювати 35 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ. Однак, під час перебуванні в шлюбі з відповідачем вони лише частково виконали зобов`язання перед ОСОБА_5 по вказаному договору. Розмір їхнього боргу станом на момент розірвання шлюбу дорівнював грошовій сумі, яка еквівалентна 30 000, 00 доларів США. 23.05.2023 року позивачем було отримано вимогу ОСОБА_5 про виконання грошового зобов`язання, за якою остання просила сплатити їй зазначену грошову суму. Аналогічна вимога була надіслана і її колишньому чоловікові. На виконання зазначеної вимоги, 05-06.06.2023 року позивачем було перераховано на банківський рахунок ОСОБА_5 грошову суму в загальному розмірі 500 000 грн. 00 коп., що підтверджується відповідними платіжними документами. 07.06.2023 року позивачем було надіслано на адресу відповідача вимогу про повернення їй грошової суми у розмірі половини виконаного солідарного зобов`язання, яка, була залишене без задоволення. Оскільки зобов`язання, які виникли на підставі угоди про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг та договору про порядок виконання грошового зобов`язання, щодо повернення грошової суми, яка еквівалентна 30 000, 00 доларів США, є для них солідарними, так як виникли з правочину, на підставі якого ними було набуто об`єкт права спільної сумісної власності, то сплативши на банківський рахунок ОСОБА_5 грошову суму в загальному розмірі 500 000 грн. 00 коп., позивачем одноособово було виконано частину їхнього солідарного зобов`язання. З огляду на викладене позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с. 1-5, Т. 1).

ІІ. Рух справи в суді.

2.1. Щодо процесуальних дій.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2023 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М. (а.с. 22, Т. 1).

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 16.06.2023 року направлялись запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача у справі. Також, запит направлявся і відносно позивача у справі (а.с. 23, 24, Т. 1).

Відповіді на вказані запити надійшли до суду 02.08.2023 року (а.с. 27, 28, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.08.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. Розпочато підготовче провадження у справі (а.с. 29-30, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2023 року письмове клопотання уповноваженого представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гай О. О. про призначення судової технічної експертизи давності документа у цивільній справі № 462/4583/23 задоволено. Призначено у справі № 462/4583/23 судову технічну експертизу давності документа. На час проведення експертизи провадження у справі № 462/4583/23 зупинено (а.с. 72-76, Т. 1).

22.01.2024 року (вх. № 1491) у Залізничний районний суд м. Львова із супровідним листом Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло письмове клопотання про надання додаткових матеріалів з додатками (а.с. 78, 79, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.01.2024 року постановлено поновити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу та призначити справу до розгляду у підготовчому засіданні (а.с. 82-84, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.06.2024 року письмове клопотання уповноваженого представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гай О. О. про призначення судової технічної експертизи давності документа у цивільній справі № 462/4583/23 задоволено. Призначено у справі № 462/4583/23 судову технічну експертизу давності документа. На час проведення експертизи провадження у справі № 462/4583/23 зупинено (а.с. 105-107, Т. 1).

29.07.2024 року (вх. № 17768) у Залізничний районний суд м. Львова із супровідним листом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшло письмове клопотання про надання дозволу ініціатора на вирізання штрихів реквізитів документів та фрагментів паперу у всіх наданих документах (а.с. 110, 111-112, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 01.08.2024 року постановлено поновити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу та призначити справу до розгляду у підготовчому засіданні (а.с. 116-117, Т. 1).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12.09.2024 року письмове клопотання уповноваженого представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гай О. О. про призначення судової технічної експертизи давності документа у цивільній справі № 462/4583/23 задоволено. Призначено у справі № 462/4583/23 судову технічну експертизу давності документа. На час проведення експертизи провадження у справі № 462/4583/23 зупинено (а.с. 243-245, Т. 1).

04.11.2024 року (вх. № 24728) у Залізничний районний суд м. Львова із супровідним листом Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру надійшло письмове повідомлення про неможливість проведення судової експертизи та повернуто матеріали цивільної справи № 462/4583/23 (а.с. 5-7, Т. 2).

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2024 року постановлено поновити провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресута призначити справу до розгляду у підготовчому засіданні (а.с. 8-9, Т. 2).

2.2. Щодо позицій учасників справи, які викладені письмово.

2.2.1. Щодо закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

08.09.2023 року (вх. № 18724) від уповноваженого представника позивача ОСОБА_2 адвоката Куксова В. Г. надійшло клопотання про закриття провадження. Із змісту якого вбачається, що останній просить закрити провадження у справі в частині позовних вимог у розмірі 207 791 грн. 00 коп., у зв`язку із відсутністю предмету спору (а.с. 33, Т. 1).

Разом із клопотанняпредставника позивача ОСОБА_2 адвокат Куксов В. Г. подав заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 34, Т. 1), у якій зазначив, що на розгляді в Залізничному районному суді м. Львова перебуває справа № 462/4466/22 за позовом ОСОБА_3 (позивач за первісним позовом) до ОСОБА_4 (відповідач за первісним позовом) про поділ спільного майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. В межах первісного позову, позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом грошову компенсацію, що становить 1/2 вартості транспортного засобу VW Tiguan FL 2, 0 І TDI, шасі № НОМЕР_3 . Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 14.12.2022 року у вказаній справі було призначено автомобільно-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання про визначення ринкової вартості згаданого автомобіля. Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.04.2023 року № 263-E, ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Tiguan 2.0 TDi 140HP 4Motion 6AT» 2013 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний помер НОМЕР_4 , становить: 415 582 грн. 00 коп. Таким чином, ОСОБА_4 має сплатити на користь ОСОБА_3 1/2 вартості вказаного транспортного засобу, що, з врахування висновку експерта, становитиме 207 791 грн. 00 коп. (207 191 грн. 00 коп. = 415 582 грн. 00 коп. /2). Поряд з тим, ОСОБА_3 зобов`язаний повернути ОСОБА_4 250 000 грн. 00 коп. - половину виконаного нею солідарного грошового зобов`язання перед ОСОБА_5 (зобов`язання виникло на підставі договору про порядок виконання грошового зобов`язання від 26.03.2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на виконання угоди про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг від 25.03.2015 року, на підставі якої отримано в спільну сумісну власність транспортний засіб типу: VW Tiguan FL 2, 0 І TDI, шасі № НОМЕР_3 ).Таким чином, між ними виникли зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав. Після зарахування зустрічних однорідних вимог: грошове зобов`язання ОСОБА_4 перед ОСОБА_3 , яке виникло у зв`язку із необхідністю сплати 1/2 вартості транспортного засобу VW Tiguan FL 2, 0 І TDI, шасі № НОМЕР_3 , в розмірі 207 791 грн. 00 коп., припиняється у повному обсязі; грошове зобов`язання ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 , яке виникло у зв`язку із необхідністю сплати 1/2 виконаного солідарного грошового зобов`язання перед ОСОБА_5 (зобов`язання виникло на підставі договору про порядок виконання грошового зобов`язання від 26.03.2015 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на виконання Угоди про заміну Лізингоодержувача в Договорі про фінансовий лізинг від 25.03.2015 року на підставі якої ОСОБА_4 та ОСОБА_3 отримали в спільну сумісну власність транспортний засіб типу: VW становить 42 209 грн. 00 коп.; Tiguan FL 2, 0 І TDI, шасі № НОМЕР_3 ) припиняється частково та становить 42 209грн. 00 коп.

2.2.2. Щодо позиції відповідача.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

26.12.2024 року (вх. № 28758) від уповноваженого представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гая О. О. надійшла заява про визнання заявлених обставин встановленими, із змісту якої вбачається, що останній просить суд визнати факт невідповідності давності виконання договору від 26.03.2015 року про порядок виконання грошового зобов`язання укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вказаній на ньому даті. (а.с. 20-24, Т. 2).

Так, сторона відповідача просить суд звернути увагу, на те щоіз наданої на адресу суду на підставі ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 25.07.2023 року відповіді ТОВ «Порше Лізинг Україна» № 3188 від 13.09.2023 року, станом на 25.03.2015 року заборгованість за договором про фінансовий лізинг № 00009536 від 11.02.2014 року була відсутня у зв`язку із її достроковим погашенням 19.03.2023 року. ОСОБА_5 (первісний лізингоодержувач) залишку фінансування в повному обсязі, який складав 620 317 грн. 60 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 23087510 від 19.03.2015 року Тобто, станом на 19.03.2015 року, до моменту укладення між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договору про порядок виконання грошового зобов`язання 26.03.2015 року, заборгованість за договором фінансового лізингу становила 620 317 грн. 60 коп., що за офіційним курсом НБУ станом на 19.03.2015 року становило грошову суму у іноземній валюті - доларах США 26 520, 63 доларів США із розрахунку 23, 39 грн. за один долар США, що підтверджується даними розміщеними на офіційному сайті НБУ. Натомість, у договорі про порядок виконання грошового зобов`язання від 26.03.2015 року укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 сума грошового зобов`язання визначена у розмірі 35 000, 00 доларів США. У зв`язку із чим, у відповідача є сумніви у реальності укладеного договору від 26.03.2015 року про порядок виконання грошового зобов`язання, більше того, відповідач переконаний, що зазначений договір був укладений його сторонами вже в процесі розгляду Залізничним районним судом м. Львова справи № 462/4466/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя з метою штучного збільшення зобов`язань подружжя, які підлягають врахуванню при поділі спільного майна. Орім цього, окремо просить суд звернути увагу на інформацію, викладену у довідці Національного агентства з питань запобігання корупції № 577/24 від 01.11.2024 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік (виправленої) поданої ОСОБА_6 , начальником відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка оприлюднена на офіційному вебсайті Національного агентства.Не зазначення у декларації позивачем відомостей про своє фінансове зобов`язання перед ОСОБА_5 за договором про порядок виконання грошового зобов`язання від 26.03.2015 року, а також відомостей про видатки у розмірі 199 000 грн. 00 коп. та 250 000 грн. 00 коп. за якими вказане фінансове зобов`язання ніби-то погашалось також свідчить про удаваність правочину договору про порядок виконання грошового зобов`язання від 26.03.2015 року та укладення його виключно з метою штучного збільшення грошових зобов`язань, які можуть бути враховані при поділі спільного майна подружжя.

21.07.2025 року (вх. № 15931) від уповноваженого представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Гая О. О. надійшла заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності (документ сформований в системі «Електронний суд» 21.07.2025 року), із змісту якої вбачається, що останній просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову (а.с. 68-69, Т. 2).

Так, сторона відповідача просить суд звернути увагу, на те що відповідач ОСОБА_3 не був стороною договору від 26.03.2015 року про порядок виконання грошового зобов`язання, більше того, йому не було відомо про існування цього договору до моменту звернення ОСОБА_4 із позовом про стягнення коштів в порядку регресу у 2023 році. Відтак загальний строк позовної давності для звернення із позовом про стягнення платежів, передбачених п. 1.2.1. 1.2.5. Договору від 26.03.2015 року про порядок виконання грошового зобов`язання сплив 01.01.2022 року. Таким чином, вважає, що позивач по справі пропустив встановлений строк позовної давності для стягнення боргу на загальну суму 25 000, 00 доларів США (за платежами з 2015 по кінець 2019 року включно). Поважність причин пропуску строку позовної давності не обґрунтував.

ІІІ. Позиція сторін по справі, висловлена у судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомила.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_2 адвокат Куксов В. Г. у судовому засіданні надав усні пояснення по справі, підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити такі з урахуванням заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог (в порядку ст. 601 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив. У попередньому судовому засіданні повідомив, що заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки про наявність договору йому не було відомо, аж до моменту подачі даної позовної заяви. Транспортний засіб «Volkswagen Tiguan» дійсно був придбаний ними у сестри позивача ОСОБА_5 , однак договір між ними не укладався. Вартість автомобіля не пригадує точно, але трохи більше 20 000, 00 доларів США, яку вони сплатили. Також зазначив, що даним транспортним засобом він користувався рідко, оскільки використовував транспортний засіб, який належить його батькові.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Гай О. О. у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомленим про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Суд звертає увагу, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

IV. Позиція суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи усі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

27.07.2025 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні 27.07.2025 року визначено, що проголошення судового рішення відбудеться 07.08.2025 року о 11 год. 00 хв.

Суд приймає до уваги лист Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 року, згідно п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

V. Встановлені судом фактичні обставини справи.

5.1. Щодо поданих документів (письмових доказів).

Згідно Договору про фінансовий лізинг № 00009536 від 11.02.2014 року укладеного між ТОВ «Порше Лізинг Україна» (лізингодавець) та ОСОБА_5 (лізингоодержувач) об`єктом лізингу є транспортний засіб VW Tiguan FL 2, 0 І TDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_3 , вартість об`єкту лізингу 39 260, 00 доларів США. Лізингоодержувач придбаває об`єкт лізингу після завершення погодженого строку лізингу за купівельною ціною визначеною лізингодавцем (а.с. 9, Т. 1).

Додаток до Договору про фінансовий лізинг № 00009536 від 11.02.2014 року містить графік покриття витрат та виплати лізингових платежів (план відшкодування), згідно якого строк лізингу становить 60 місяців (а.с. 10-13, Т. 1).

Актом прийому-передачі від 21.02.2014 року до Договору про фінансовий лізинг № 00009536 від 11.02.2014 року дилер ТОВ «Автосоюз» у якості представника лізингодавця ТОВ «Порше Лізинг Україна» на підставі контракту передав об`єкт лізингу легковий автомобіль VW Tiguan FL 2, 0 І TDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_3 лізингоодержувачу ОСОБА_5 (а.с. 14, Т. 1).

Згідно додаткової накладної № 005790 від 21.02.2014 року постачальник: ТОВ «Порше Лізинг Україна», покупець: ОСОБА_5 відповідно до договору № 00009536 від 11.02.2014 року, товар: автомобіль VW Tiguan FL 2, 0 І TDI, НОМЕР_3 вартість становить 359 621 грн. 60 коп. (а.с. 15, Т. 1).

Відповідно до угоди про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг від 25.03.2015 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» (лізингодавець), ОСОБА_5 (лізингоодержувач) та ОСОБА_4 (новий лізингоодержувач) домовились замінити лізингоодержувача як сторону договору про фінансовий лізинг на нового лізингоодержувача з передачею новому лізингоодержувачу усіх прав та обов`язків відповідної сторони, визначених договором про фінансовий лізинг.До нового лізингоодержувача переходять у повному обсязі права і обов`язки, які належали лізингоодержувачу за договором про фінансовий лізинг. Права і обов`язки лізингоодержувача за договором про фінансовий лізинг, відповідно, припиняються. Станом на дату підписання сторонами цієї угоди лізингоодержувач виплатив на користь компанії Порше Лізинг Україна всі лізингові та інші платежі відповідно до умов договору про фінансовий лізинг. Лізингові та інші платежі, які були отримані компанією Порше Лізинг Україна від лізингоодержувача до укладенні цієї угоди на виконання договору про фінансовий лізинг, зараховуються виконання відповідних зобов`язань лізингоодержувача (нового лізингоодержувача) у тому обсязі та порядку, в якому вони були сплачені лізингоодержувачем (а.с. 16-18, Т. 1).

Згідно Акту прийому-передачі об`єкта лізингу від 25.03.2015 року до угоди про заміну лізингоодержувача в договорі про фінансовий лізинг від 25.03.2015 року лізингоодержувач ОСОБА_5 передала, а новий лізингоодержувач ОСОБА_4 прийняла об`єкт лізингу, автомобіль VW Tiguan FL 2, 0 І TDI, 2013 року випуску, шасі № НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_5 , білого кольору (а.с. 19, Т. 1).

У Акті остаточного виконання зобов`язання сторін за договором про фінансовий лізинг/Додаткова угода до договору про фінансовий лізинг від 25.03.2015 року зазначено, що лізингодавець ТОВ «Порше Лізинг Україна» та лізингоодержувач ОСОБА_4 уклали цей Акт остаточного виконання зобов`язання сторін за договором про фінансовий лізинг № 00009536 від 11.02.2014 року про те, що сторони засвідчують, що всі зобов`язання сторін відповідно до договору було належним чином виконано, лізингоодержувач повністю сплатив всі належні до сплати платежі за договором. Таким чином, сторони погоджуються, що купівельна ціна за об`єкт лізингу (а саме автомобіль марки VW Tiguan FL, рік випуску 2013, номер шасі НОМЕР_3 ) була повністю сплачена лізингоодержувачем. Об`єкт лізингу за договором разом з відповідними документами на нього було передано лізингоодержувачу відповідно до акту приймання-передачі. Право власності на об`єкт лізингу переходить від лізингодавця до лізингоодержувача з моменту підписання цього Акту сторонами. Лізингоодержувач підтверджує, що в нього немає жодних претензій до лізингодавця щодо виконання договору та стану об`єкту лізингу (а.с. 20, Т. 1).

26.03.2015 року ОСОБА_4 (сторона-1) та ОСОБА_5 (сторона-2) уклали договір про порядок виконання грошового зобов`язання, згідно якого сторона-1 зобов`язується сплатити стороні-2 за передачу стороні-1 усіх прав та обов`язків, які належали стороні-2 відповідно до договору про фінансовий лізинг, грошову суму в гривнях, яка на момент платежу буде дорівнювати 35 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ. Сторона-1 зобов`язується сплатити стороні-2 грошову суму відповідно до наступного графіку:до кінця 2015 року грошову суму в гривнях, яка на момент платежу буде дорівнювати 5 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ; до кінця 2016 року грошову суму в гривнях, яка на момент платежу буде дорівнювати 5 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ; до кінця 2017 року грошову суму в гривнях, яка на момент платежу буде дорівнювати 5 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ; до кінця 2018 року грошову суму в гривнях, яка на момент платежу буде дорівнювати 5 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ; до кінця 2019 року грошову суму в гривнях, яка на момент платежу буде дорівнювати 5 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ; до кінця 2020 року грошову суму в гривнях, яка на момент платежу буде дорівнювати 5 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ; до кінця 2021 року грошову суму в гривнях, яка на момент платежу буде дорівнювати 5 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ. У випадку сплати стороною-1 на користь сторони-2 грошових коштів з порушенням строку визначеного п. 1.2. цього договору, загальна сума коштів, яка буде сплачена стороні-2 не може бути меншою грошової суми, яка в сумі буде дорівнювати 35 000, 00 доларів США відповідно до офіційного курсу НБУ.Даний договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту повного виконання сторонами зобов`язань, які випливають з цього договору.Відповідно до положень ст. 259 ЦК України, сторони домовились збільшити позовну давність до вимог, які випливають з даного договору до 10 років (а.с. 21-22, Т. 1).

Як вбачається з копії рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.08.2022 року у справі № 462/3242/22 шлюб укладений між ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ), зареєстрований Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 04.06.2011 року, актовий запис № 143, розірвано (а.с. 6-8, Т. 1).

Копією свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_8 , актовий запис № 48 стверджується, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 змінила ім`я 21.12.2023 року на: « ОСОБА_6 ».

19.05.2023 року ОСОБА_5 скерувала ОСОБА_4 та ОСОБА_3 вимогу про виконання грошового зобов`язання, згідно якої повідомляє, що зобов`язання в строк виконано не було, розмір боргу на момент звернення з даною вимогою становить 30 000, 00 доларів США. Зобов`язання, які виникли на підставі договору про порядок виконання грошового зобов`язання від 26.03.2015 року щодо повернення грошової суми яка еквівалентна 30 000, 00 доларів США є солідарним для ОСОБА_4 та її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , оскільки транспортний засіб VW Tiguan було набуто під час перебування їх у шлюбі та належить їм на праві спільної сумісної власності (а.с. 24-26, Т. 1).

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 6625280 від 05.06.2023 року ОСОБА_4 перерахувала грошові кошти у сумі 199 000 грн. 00 коп. ОСОБА_5 як оплату за транспортний засіб типу: VW Tiguan FL 2, 0 І TDI згідно договору про порядок виконання грошового зобов`язання (а.с. 27, Т. 1).

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 06.06.2023 року ОСОБА_4 перерахувала грошові кошти у сумі 51 000 грн. 00 коп. ОСОБА_5 як оплату за транспортний засіб типу: VW Tiguan FL 2, 0 І TDI згідно договору про порядок виконання грошового зобов`язання (а.с. 28, Т. 1).

Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 12690297 від 06.06.2023 року ОСОБА_4 перерахувала грошові кошти у сумі 51 000 грн. 00 коп. ОСОБА_5 як оплату за транспортний засіб типу: VW Tiguan FL 2, 0 І TDI згідно договору про порядок виконання грошового зобов`язання (а.с. 29, Т. 1).

07.06.2023 року ОСОБА_4 скерувала на адресу ОСОБА_3 вимогу (регрес) згідно якої, просить перерахувати їй грошову суму у розмірі половини виконаного нею солідарного зобов`язання а саме 250 000,00 грн., оскільки зобов`язання які виникли на підставі Угоди про заміну Лізингоодержувача в Договорі про фінансовий лізинг та Договору про порядок виконання грошових зобов`язань, щодо повернення грошової суми, яка еквівалентна 30 000, 00 доларів США, є для них солідарними, так як виникли з правочину, який був вчинено в інтересах сім`ї та нею було виконано частину їхнього солідарного зобов`язання (а.с. 30-32, 37-39, Т. 1).

Як вбачається із відповіді наданої ТОВ «Порше Лізинг Україна» № 3188 від 13.09.2023 року станом на 25.03.2015 року заборгованість за Договором про фінансовий лізинг № 00009536 від 11.02.2014 року була відсутня у зв`язку з її достроковим погашенням 19.03.2023 року ОСОБА_5 (первісний лізингоодержувач) залишку фінансування в повному обсязі, який складав 620 317 грн. 60 коп. зазначена інформація підтверджується платіжним дорученням № 23087510 від 19.03.2015 року. Після укладення Угоди про зміну Лізингоодержувача в Договорі про фінансовий лізинг від 25.03.2015 року платежі за Договором про фінансовий лізинг № 00009536 від 11.02.2014 року не здійснювались. Як зазначено датою повної дострокової сплати усіх платежів за Договором про фінансовий лізинг № 00009536 від 11.02.2014 року є 19.03.2023 року (а.с. 61, Т. 1).

Згідно довідки Національного агентства з питань запобігання корупції № 577/24 від 01.11.2024 року про результати проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2023 рік (виправленої) поданої ОСОБА_6 , начальником відділення офіцерів запасу і кадрів ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що суб`єкт декларування при поданні декларації зазначив недостовірні відомості (п. п. 1,1 п. 1, п. п. 2.1, 2.2 п. 2, п. 3. п. 4, п. 5, п. 6, п. п. 7.1 п. 7, п. п. 8.1-8.3 п. 8 розділу 3.1 цієї Довідки) та неточні відомості (п. п. 1.2, 1.3 п. 1, п. п. 2.3 п. 2, п. п. 8.4 п. 8 розділу 3.1 цієї Довідки), чим не дотримав вимог п. п. 1, 2, 3, 7, 8, 9, 10 ч. 1 ст. 46 Закону. Недостовірні відомості, зазначені у декларації (п. 3, п. 4, п. 5, п. 6, п. п. 7.1 п. 7, п. п. 8.1-8.3 п. 8 розділу 3.1 цієї Довідки), відрізняються від достовірних на загальну суму 3 252 445 грн. 64 коп. (а.с. 25-37, Т. 2).

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа № 462/4466/22 (провадження № 2/462/9/23) за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, яку ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.11.2023 року зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 462/4583/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу.

5.2. Щодо показів свідків.

Одним з видів доказів (даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи) у цивільному процесі, згідно п. 3 ч. 2 ст. 76 ЦПК України є показання свідків.

Суд зазначає, що свідки надали покази під присягою та будучи попередженими про кримінальну відповідальність передбачену ст. 384, 385 КК України, у тому числі за введення суду в оману.

Так, ОСОБА_2 , допитана у судовому засіданні в якості свідка, повідомила, що у 2014 році її сестра ОСОБА_5 придбала автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» у лізинг орієнтовно за 40 000, 00 доларів США. Користувалась остання даним автомобілем приблизно рік та вирішила його продавати. Вони із чоловіком прийняли спільне рішення про придбання даного автомобіля. Сестра всі кошти лізинговій компанії виплатила 25.03.2015 року, а 26.03.2015 року уклала з нею договір про порядок виконання грошового зобов`язання. Даний договір підписувався у м. Києві, оскільки там на той час проживала її сестра, чоловік ОСОБА_3 при підписанні договору присутній не був, однак був обізнаний про підписання такого. Зокрема, електронний варіант такого договору був надісланий нею у месенджер, який саме не пригадує, відповідачу. Вартість автомобіля була 35 000, 00 доларів США. Вона із ОСОБА_5 домовилась про розстрочку, 5 000, 00 доларів США сплатила одразу, а 30 000, 00 доларів США мала оплачувати частинами.Сплачені кошти у розмірі 5 000, 00 доларів США були їхніми спільними коштами. Щодо сплати частини яка залишилась зазначила, що у них було тяжке фінансове становище, на той час вона перебувала в декреті, сестра не просила повернути кошти, оскільки не мала необхідності, тому борг вони не повертали. Однак, в 2023 році ОСОБА_5 поставила перед фактом, що просить повернути решту коштів за автомобіль, вона була змушена їх сплатити. Оплачувала трьома траншами через різні банки 500 000 грн. 00 коп. Зазначила, що їй відомо про факт розгляду відносно неї справи НАЗК про те, що нею не задекларовано грошове зобов`язання, оскільки такий лист прийшов їй на електронну пошту, однак подальший рух цієї справи їй не відомий. Також зазначила, що Автомобіль «Volkswagen Tiguan» був сімейною машиною, оскільки більше транспортних засобів у них у власності не перебувало, користувались таким вони обоє за потреби.

Також, ОСОБА_5 , допитана у судовому засіданні в якості свідка, будучи рідною сестрою позивача ОСОБА_2 зазначила, що вона придбала автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» через автодиллера ТОВ «Автосоюз» в лізинг, лізинговою компанією було ТОВ «Порше Лізинг Україна». Вартість автомобіля становила 40 000, 00 доларів США, лізинговій компанії дану суму вона оплачувала не одразу, а частинами. Близько року часу вона користувалась даним транспортним засобом після чого продала його свої рідній сестрі ОСОБА_2 за 35 000, 00 доларів США. Нею було підписано договір про порядок виконання грошового зобов`язання із ОСОБА_4 26.03.2015 року, зразу на наступний день після виконання грошового зобов`язання перед ТОВ «Порше Лізинг Україна». Вони з ОСОБА_2 домовились про розстрочку, остання їй одразу сплатила 5 000, 00 доларів США, а решту 30 000, 00 доларів США було з розстрочкою до 2021 року. Вона зв`язувалась із сестрою просила повернути кошти, сестра обіцяла повернути, однак грошові кошти не надходили, тому в травні 2023 року, за порадою юриста, вона звернулась до позивача та відповідача з проханням (вимогою) повернути грошові кошти, яку вона офіційно поштовим зв`язком скерувала на їх адресу. На початку червня ОСОБА_2 декількома платежами перерахувала їй грошові кошти в гривні, що еквівалентні 13 000, 00 доларів США, 17 000, 00 доларів США на даний час їй не сплачено. Також зазначила, що жодних грошових коштів від ОСОБА_3 їй не надходило, окрім першого платежу 5 000, 00 доларів США, що були спільними коштами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

VІ. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані норми права.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

При цьому, суд враховує, позицію викладену у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) від 16.06.2021 року, згідно якої реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

6.1. Щодо заяви про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Суд виходить із того, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Положеннями ст. 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Стаття 267 ЦК України встановлює, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд враховує, що 19.05.2023 року ОСОБА_5 скерувала ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вимогу про виконання грошового зобов`язання, згідно якої повідомляє, що зобов`язання в строк виконано не було, розмір боргу на момент звернення з даною вимогою становить 30 000, 00 доларів США. ОСОБА_2 частково виконала солідарне зобов`язання перерахувавши трьома платежами, 05.06.2023 року, 06.06.2023 року та 06.06.2023 року, грошові кошти ОСОБА_5 . 07.06.2023 року ОСОБА_2 скерувала на адресу ОСОБА_3 вимогу (регрес) згідно якої, просить перерахувати їй грошову суму у розмірі половини виконаного нею солідарного зобов`язання а саме 250 000 грн. 00 коп. Відповідно початком строку перебігу позовної давності за даним позовом слід вважати 07.06.2023 року, оскільки після скерування вимоги (регресу) та не отримання грошових коштів позивач по справі ОСОБА_2 дізналась про порушення свого права.

Позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу подана до Залізничного районного суду м. Львова 16.06.2023 року, відповідно суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки такий позивачем не пропущено.

Щодо покликань та розрахунків здійснених представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Гаєм О. О. такі не стосуються предмету даного позову, а відносяться до договірних зобов`язань передбачених Договором про порядок виконання грошового зобов`язання від 26.03.2015 року, сторонами якого є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та перебігу строків давності за таким.

6.2. Щодо заяви зарахування зустрічних позовних вимог.

Згідно зі ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Отже зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Зарахуванням можуть бути припинені зобов`язання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобов`язань. Добровільне виконання зобов`язання на стадії виконавчого провадження допускається і шляхом проведення зарахування однорідних зустрічних вимог (постанова Верховного Суду України від 01.11.2005 року № 15/154).

Отже вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань по передачі родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Умова щодо безспірності вимог, які зараховуються, а саме: відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, не передбачена чинним законодавством, зокрема ст. 203 ГК України, ст. 601 ЦК України, але випливає із тлумачення змісту визначених законом вимог і застосовується судами відповідно до усталеної правової позиції, викладеної у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 року у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 року у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 року у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 року у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 року у справі № 910/21645/17, від 01.10.2019 року у справі № 910/12968/17, від 05.11.2019 року у справі № 914/2326/18.

Безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Як зазначив Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором (постанова від 22.01.2021 року у справі № 910/11116/19).

За дотримання умов, передбачених ст. 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених ст. 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є ясність вимог, коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 910/6374/17.

Враховуючи, що у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа № 462/4466/22 (провадження № 2/462/9/23) за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, предметом якої, зокрема є стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації вартості 1/2 частини транспортного засобу марки «Volkswagen Tiguan», 2013 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_9 у розмірі 206 865 грн. 00 коп., суд вважає з можливе застосувати положення ст. 601 ЦК України.

VІІ. Висновки суду.

Згідно ст. 65 Сімейного кодексу України (далі СК України), дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Згідно ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Договір, укладений одним із подружжя, створює обов`язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім`ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім`ї (аналогічні висновки містяться і у постановах Верховного Суду України у справах № 6-55цс13 від 19.06.2013 року, № 6-163цс12 від 20.02.2013 року, № 6-88цс12 від 12.09.2012 року).

Відповідно до положень ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що договір про порядок укладення грошового зобов`язання від 26.03.2015 року укладений ОСОБА_2 без його відома та не підтверджує укладення такого договору в інтересах сім`ї, суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Доказів на підтвердження звернення ним до суду з позовом про визнання договору про порядок укладення грошового зобов`язання від 26.03.2015 року недійсним як такого, що укладений ОСОБА_2 без його згоди, суду не надав.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам (ст. 601 ЦК України):

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей). При цьому правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Суд вважає, що заява про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 08.09.2023 року, відповідає вимогам ст. 601 ЦК України щодо однорідності зустрічних вимог враховуючи наступне.

Верховний Суд зазначив, що за правовою природою припинення зобов`язання зарахуванням зустрічної вимоги це одностороння угода, яка оформляється заявою однієї зі сторін, згідно з вимогами ст. 601 ЦК України.

Однак якщо ця угода суперечить вимогам чинного законодавства та інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, то сторона має право звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав із позовом до суду про визнання її недійсною, з урахуванням п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України (Постанова Верховного Суду від 02.04.2019 року у справі № 918/539/18).

Верховний Суд у постановах від 16.05.2018 року у справі № 910/17770/17, від 18.06.2019 року у справі № 914/8912/16 зазначав, що не оскаржена та не визнана недійсною заява про зарахування зустрічних вимог породжує правові наслідки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 602 ЦК України не допускається зарахування зустрічних вимог у разі спливу позовної давності.

Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне провести зустрічне зарахування грошових сум, що підлягають до стягнення за даним позовом у розмірі 42 209 грн. 00 коп.

VІІІ. Судові витрати по справі.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

8.1. Щодо судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Так, з урахуванням задоволення позовних вимог, судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

1. Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів у порядку регресу задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 42 209 (сорок дві тисячі двісті дев`ять) грн. 00 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

4. Порядок оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів, у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

5. Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Текст судового рішення складено 07.08.2025 року.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко