Справа № 192/477/24
Провадження № 2/192/83/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді Ковальчук Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Чепіги Є.Ю.,

представника позивача (в режимі відеоконференції) адвоката Годько І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, з урахуванням уточнень позовної заяви просить:

визнати виконавчий напис № 27168 від 12.03.2021, що видав приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , заборгованості у розмірі 71032,60 грн таким, що не підлягає виконанню;

судові витрати, у тому числі на надання правничої допомоги, покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 12.03.2021 приватним нотаріусом видано виконавчий напис № 27168 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 71 032,60 грн за кредитним договором № 1-22 KFUA-96 від 04.12.2018. При цьому сам нотаріальний напис № 27168 від 12.03.2021 ОСОБА_1 надано не було. Реквізити виконавчого напису побачив у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень. 29 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. було відкрито виконавче провадження № 64975907. У даному випадку відповідачем у справі є стягувач ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» - особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем для вчинення напису не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, а, в свою чергу, нотаріус не перевірила надані їй для вчинення напису документи, отже, вчинила оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, належними доказами якої можуть бути виключно первинні документи, не надано доказів видачі кредиту та сплати заборгованості. Крім того, виконавчий напис містить дані, які не відповідають дійсності, зокрема, адреса реєстрації ОСОБА_2 .

За змістом позовної заяви попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, що вже понесені позивачем, передбачає витрати на надання правничої допомоги: консультація з питання оскарження виконавчого напису 1 послуга (1 година) 500 грн, направлення адвокатського запита з метою отримання копії виконавчого напису та підстав його винесення 1 послуга (1 година) 500 грн, підготовка та подача позовної заяви 1 послуга (3 години) 2000 грн, супровід справи в суду 1 послуга (1 засідання) 1000 грн, всього 4000 грн.

Відповідач подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому просить у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1 зменшити розмір стягнення з ТОВ «ФК «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 понесених витрат на правничу допомогу з 4000,00 грн до 1500,00 грн.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» вважає заявлені позивачем витрати на правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн неспівмірними із складністю справи, а отже такими, що не підлягають задоволенню судом.

Посилається на те, що відповідно до вимог статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо. Згідно з Постановою ВП ВС від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який однак, повинен гуртуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Постановою ВС від 24.01.2019 р. у справі №910/15944/17, від 19.02.2019 р. у справі № 917/1071/18 визначено, що якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеному у постанові від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, у суду відсутній обов`язок присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірність ринковим цінам послуг адвоката.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; у рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір; у рішенні ЄСПЛ від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 р. у справі «Меріт проти України» зазначено, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Первинні документи щодо погодження з клієнтом переліку послуг правничої професійної допомоги не можуть вважатися достовірним та достатнім доказом факту прийняття їх (послуг) таким клієнтом. При цьому, при визначенні суми відшкодування суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

ТОВ «ФК «Профіт Капітал» звертає увагу суду на те, що справа № 192/477/24 не є складною, є малозначною, предметом спору у справі № 192/477/24 є немайновий спір про визнання виконавчого напису нотаріуса про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Договором № 1-22_KFUA-96 від 04.12.2018 р. таким, що не підлягає виконанню, у аналогічних правовідносинах сформована значна судова практика, яка свідчить про те, що підготовка позовної заяви не потребувала значних глибинних правових досліджень, стягнення з іншої сторони у справі витрат на професійну правничу допомогу має на меті компенсування неминучих витрат, які пов`язані з реалізацією права на захист власних інтересів в суді, а не збагачення сторони, на користь якої ухвалене рішення у справі.

На думку відповідача, заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн є неспівмірними із складністю справи № 192/477/24, є завищеними, належним чином не обґрунтованими та не відповідають критерію розумності.

У судове засідання представник відповідача не прибув, відкласти розгляд справи не просив, судова повістка була направлена відповідачу до електронного кабінету в Електронному суді та її отримання підтверджується відповідною довідкою.

Представник позивача позовні вимоги у судовому засіданні підтримала з викладених у позовній заяві підстав.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною з посиланням на статті 87 91 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис № 27168, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як боржника за кредитним договором № 1-22_KFUA-96 від 04.12.2018, укладеним з ТОВ «КФ ЮА», , правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 20190524/2-П від 24 травня 2019 року є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», , яке є стягувачем, заборгованості за кредитним договором № 1-22_KFUA-96 від 04.12.2018, за період 23.05.2019 по 17.02.2021 у сумі 71 032,60 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плати із стягувача за домовленістю сторін. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 71 032,60 грн.

На підставі зазначеного виконавчого напису 29 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. було відкрите виконавче провадження № 64975907, стягувачем у якому є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», боржником ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України від 02.09.1993 № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон від 02.09.1993 № 3425-XII) порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону від 02.09.1993 № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону від 02.09.1993 № 3425-XII передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Пунктом 2.3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів.

Згідно з пунктом 1 Переліку документів, до документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, віднесені нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

За змістом виконавчого напису від 12.03.2021 № 27168 його вчинено на підставі ст.ст. 87 91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Разом з тим, суд звертає увагу, що пунктом 2 (а саме «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин») вказаний Перелік документів було доповнено постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Проте, постанову КМ України від 26 листопада 2014 року № 662 було визнано незаконною та нечинною (в тому числі в частині зазначеного доповнення пунктом 2) постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Постанова суду набрала законної сили з моменту проголошення.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.03.2021, тобто вже після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, тобто фактично на підставі правової норми, визнаної судом незаконною та нечинною.

Виконавчий напис було вчинено за нотаріально не посвідченим кредитним договором № 1-22_KFUA-96 від 04.12.2018, укладеним ТОВ «КФ ЮА» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитним договором 20190524/2-П від 24 травня 2019 року є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» та ОСОБА_1 .

Крім того, у позовній заяві стверджується, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимог кредитора.

Доказів надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику відповідачем суду не надано.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Верховний Суд у постанові від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження №61-19494св18) зазначив, що неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Верховний Суд також вказав на те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

- другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 потрібно задовольнити та спірний виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за даним позовом.

Оскільки позовні вимоги суд задовольняє повністю, то судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 1211,60 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Позивачем за подання заяви про забезпечення позову сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн. Тому з відповідача потрібно стягнути 605,60 грн на користь позивача.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу разом з позовною заявою суду надані такі документи:

копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Годько І.О.;

ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Годько І.О.;

копія адвокатського запиту № 8 від 01.03.2024 до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В.;

копія договору № 16 про надання правничої допомоги від 01.03.2024, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Годько І.О.;

копія акта здачі-прийняття робіт (послуг), який містить, зокрема, перелік та вартість послуг (загальна вартість - 4000 грн);

квитанція до прибуткового касового ордера № 16 від 07.03.2024, за змістом якого ОСОБА_1 сплачена сума 4000,00 грн адвокату Годько І.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № 16 від 01.03.2024 та акта здачі-прийняття робіт (послуг) від 07.03.2024.

Суд вважає, що доводи відповідача, викладені у клопотанні про зменшення витрат на надання правничої допомоги, про неспівмірність витрат позивача відповідачем не доведені.

Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року у справі № 727/4597/19 зазначив, що, відповідно до положень статті 14 ПК України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність. У свою чергу, Закон № 5076-VI (Закон України від 5 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату. Закон № 265/95-ВР (Закон України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»), Положення № 13 (Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затверджене Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13) та Положення № 148 (Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148) не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку, оскільки не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. Тобто, аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

У справі, яка розглядається, суд, з огляду на викладені обставини, доходить, що позивачем належними та допустимими доказами підтвердженні понесені позивачем витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн та вони є обґрунтованими, співмірними зі складністю цієї справи, затратами на складання процесуальних документів та супроводження справи в суді, а тому суд не знайшов підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Зважаючи на критерії розумності та справедливості, суд доходить висновку, що вказані витрати потрібно покласти на відповідача.

25 березня 2024 року судом було постановлено ухвалу про забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 27168, вчиненого 12 березня 2021 року, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», грошових коштів у сумі 71 032,60 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 13, 76 - 81, 83, 95, 137, 141, 158, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

постановив:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Годько Інна Олегівна до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 27168, вчиненого 12 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1-22_KFUA-96 від 04.12.2018 у загальному розмірі 71032,60 грн.

Захід забезпечення позову, застосований ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 27168, вчиненого 12 березня 2021 року, про стягнення із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження: 040071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, , грошових коштів у сумі 71 032,60 грн, продовжує діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням у справі законної сили або може бути скасований за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь держави судові витрати зі сплати судового збору за подання ОСОБА_1 позовної заяви розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Профіт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,

відповідач:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, .

Суддя Н.В. Ковальчук