П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2025 року м. Київ

Справа № 753/12743/24

Провадження: № 22-ц/824/6382/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Верланова С. М., Нежури В. А.,

секретар Лаврук Ю. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Симоненка Дмитра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Котвицького В. Л.,

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,

у с т а н о в и в:

В липні 2024 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 09.11.2023 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «ЛВС Сервіс» укладено договір страхування №484/22-Т/Чк, відповідно до якого застраховано автомобіль «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 . 20.09.2023 року на вул. Є. Харченка, 47-А в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . За порушення Правил дорожнього руху України постановою Дарницького районного суду м.Києва від 25.10.2023 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. У результаті дорожньо-транспортної пригоди застрахований автомобіль «Mazda» зазнав механічних пошкоджень, внаслідок порушення відповідачем Правил дорожнього руху України. Загальні витрати ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» по виплаті страхового відшкодування та інших витрат внаслідок відповідної ДТП склали 314 585,72 грн. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальністю винуватця ДТП ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ТЗ «Volkswagen» була застрахована в ТДВ "СГ "Оберіг", згідно полісу №ЕР/216668622, відповідно до якого встановлено ліміт відповідальності в розмірі 160 000 грн, франшиза 3200 грн. ТДВ "СГ "Оберіг" 08.01.2024 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 148 960 грн. За таких обставин, позивач просив суд стягнути з відповідача не відшкодовану частину фактичних витрат позивача у сумі 157 785,72 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року позов ПрАТ «Арсенал Страхування» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" відшкодування майнової шкоди у сумі 157 785,72 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 3028 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, адвокат Симоненко Д. Є. в інтересах ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права рішення суду просив скасувати та ухвалити нове про відмову в позові.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом порушено норми процесуального законодавства, а саме відповідача належним чином не повідомлено про розгляд даної справи, що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК Ураїни є підставою для скасування рішення. Крім того, вказує, що позивачем не надано належних доказів, якими б можна було обґрунтувати збитки у розмірі 314 585 грн 72 коп. Зокрема, посилається на те, що ушкодження ТЗ Mazda зазначені в протоколі №55696 від 15.11.2023 року відрізняються від тих, що прописані в протоколі та схемі ДТП, що складені працівниками поліції.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 05 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Анна Сакун в інтересах ПрАТ «Арсенал Страхування» доводи апеляційної скарги вважала необґрунтованими, зазначила, що наявність рахунків на оплату СТО, якою проводилися ремонто-відновлювальні роботи забезпеченого транспортного засобу, складений на їх підставі страховий акт, а також платіжні інструкції вважаються достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Крім того, відмічає, що працівники поліції зазначають в схемі ДТП лише орієнтовні пошкодження автомобілів, оскільки працівники поліції не є кваліфікованими експертами з відповідними сертифікатами для огляду пошкоджених автомобілів.

Від адвоката Анни Сакун в інтересах ПрАТ «Арсенал Страхування» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

В судовому засіданні адвокат Симоненко Д. Є. в інтересах ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, з викладених в ній підстав.

Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів, ураховуючи заяву адвоката Анни Сакун в інтересах ПрАТ «Арсенал Страхування», відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 09.11.2023 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ "ЛВС Сервіс" укладено договір страхування №484/22-Т/Чк, відповідно до якого застраховано автомобіль «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .

20.09.2023 року на вул. Є.Харченка, 47-А в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

За порушення Правил дорожнього руху України постановою Дарницького районного суду м.Києва від 25.10.2023 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 .

Страхувальник автомобіля «Mazda», д.н.з. НОМЕР_1 , звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

На підставі огляду вказаного транспортного засобу ПАТ «СК «АРКС» складено страховий акт № 006.02293823-1 від 10.10.2023 та № 006.02293823-2 від 22.11.2023, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, завданої власнику вказаного автомобіля в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 314 585,72 грн.

Судом також встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальністю винуватця ДТП ОСОБА_1 за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ТЗ «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована в ТДВ "СГ "Оберіг", згідно полісу №ЕР/216668622, відповідно до якого встановлено ліміт відповідальності в розмірі 160 000 грн, франшиза 3200 грн.

ТДВ "СГ "Оберіг" 08.01.2024 було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 148 960 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що не відшкодована сума матеріального збитку в сумі 157 785,72 грн. (314 585,72 грн. (загальний розмір страхового відшкодування) - 156 800 грн (сплачене страхове відшкодування ТДВ "СГ "Оберіг")) підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Перевіряючи висновки суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, скаржник посилається на те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся без участі відповідача, а тому він не мав можливості скористатися правом на справедливий суд.

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 22 липня 2024у даній справі відкрито провадження (а. с. 60).

20 серпня2024 року відповідачу направлено за адресою місця проживання ухвалу суду про відкриття провадження у справі, а також копію позовної заяви з додатками (а. с. 70).

Конверти з вказаними документами повернулися на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 72).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (рішення від 17 січня 1970 року у справі «Delcourt v. Belgium» («Делькур проти Бельгії»), заява № 2689/65, пункт 25 та рішення від 11 жовтня 2001 року у справі «Hoffmann v. Germany» («Гофман проти Німеччини»), заява № 34045/96, пункт 65).

ЄСПЛ вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення від 08 квітня 2010 року у справі «GUREPKA v. UKRAINE (№ 2)» («Гурепка проти України (№ 2)»), заява № 38789/04, § 23).

Також ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (рішення від 13 грудня 2011 року у справі «TRUDOV v. RUSSIA», заява № 43330/09, § 25, 27).

Положеннями ч.6 ст.128 ЦПК України передбачено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 18 квітня 2022 року у справі №522/18010/18, обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розглянувши справу за відсутності належних доказів повідомлення відповідача про надходження позовної заяви щодо стягнення страхового відшкодування і про відкриття провадження у справі, її розгляд та про призначення судового засідання, суд першої інстанції не забезпечив відповідачу можливості обґрунтувати свої заперечення щодо позову і, таким чином, не взяв до уваги вимоги ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод щодо права особи на справедливий судовий розгляд.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по суті позовних вимог.

Перевіряючи позовні вимоги ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», суд ураховує наступне.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, становленому законодавством.

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто, відбулася в порядку суброгації заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів цивільного судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Виходячи із наведеного, судом установлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 20 вересня 2023року, з вини відповідача, підтвердженням чого є постанова Дарницького районного суду м. Києва від 25 жовтня 2023року, страховиком здійснено виплату страхового відшкодування, в розмірі 314 585, 72 грн.

При цьому, надаючи оцінку доводам відповідача, щодо необґрунтованості певного переліку виконаних робіт, а також щодо правильності звіту, наданого страховою компанією, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 25 липня 2018 року у справі №922/4013/17, та від 03 липня 2019 року у справі 910/12722/18, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 910/12722/18 також зазначено, що підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

З матеріалів справи убачається, що виплата здійснювалася на підставі: рахунку на оплату № від 28.09.2023 року, наданого ТОВ «Ніко Мегаполіс», на суму 250133, 23 грн та рахунком на оплату № від 16.11.2023 року, наданого ТОВ «Ніко Мегаполіс» на суму 64452, 19 грн (а. с. 44-53).

Отже, наявність рахунків на оплату СТО, якою проводилися ремонтно-відновлювальні роботи забезпеченого транспортного засобу, складений на їх підставі страховий акт, а також платіжних інструкцій, вважається достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, колегія суддів, дослідивши обставини справи, частково погоджується з доводами відповідача щодо необґрунтованості розміру шкоди, заявленої позивачем як такої, що підлягає відшкодуванню.

Як убачається з матеріалів справи, зокрема зі звіту суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 від 17.11.2023 року (а. с. 33-42) та відповідних фотознімків, унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 20.09.2023 року, автомобіль «Mazda CX 5» зазнав механічних пошкоджень переднього бампера, капота та правого переднього крила.

Водночас відповідач у судовому засіданні висловив сумніви щодо обґрунтованості переліку ремонтних робіт, наведених у рахунку ТОВ «НІКО МЕГАПОЛІС» №, вважаючи, що частина з них не має зв`язку з пошкодженнями, які фактично виникли внаслідок ДТП. Зокрема, йшлося про роботи, пов`язані з ремонтом замінного бачка омивача, мотора омивача, усуненням перекосу передньої частини кузова, а також ремонтом лівого переднього крила та фари.

Колегія суддів, дослідивши докази, вважає обґрунтованими заперечення відповідача в частині щодо таких робіт:

- демонтаж/монтаж лівого переднього крила (489,60 грн);

- полірування лівого переднього крила (367,20 грн);

- часткове фарбування лівого переднього крила (612 грн);

- ремонт лівої передньої фари (3 060 грн).

Ураховуючи, що основний удар прийшовся в передній бампер та праву передню частину автомобіля, вищевказані роботи не можуть вважатися такими, що прямо зумовлені даною дорожньо-транспортною пригодою.

Колегія суддів зазначає, що, відповідно до принципу повного, але не надмірного відшкодування шкоди, визначеного статтею 22 Цивільного кодексу України, відшкодуванню підлягають лише ті витрати, які безпосередньо зумовлені протиправними діями або бездіяльністю відповідача.

З урахуванням встановленого в справі напряму основного удару (передній бампер та права передня частина транспортного засобу), перелічені вище ремонтні роботи не знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з ДТП, а отже, не можуть бути віднесені до обґрунтованих збитків, що підлягають компенсації за рахунок відповідача.

За таких підстав, колегія суддів доходить висновку, що витрати на вищезазначені роботи не можуть бути для покладені на відповідача, оскільки не підтверджено їх зв`язок із шкодою, прямо завданою дорожньо-транспортною пригодою, відтак, загальний розмір страхового відшкодування підлягає зменшенню з 314 585 грн 72 коп до 310 056, 92 грн.

Отже, сума, яка підлягає стягненню з відповідача становить 153 256, 92 грн (310 056, 92 грн. (загальний розмір страхового відшкодування) - 156 800 грн (сплачене страхове відшкодування ТДВ "СГ "Оберіг")).

Посилання скаржника на розбіжності між протоколом огляду ТЗ та схемою ДТП, складеними поліцією, також не може бути визнане підставою для сумніву в достовірності розміру шкоди, оскільки працівники поліції не є фахівцями у сфері оцінки пошкоджень автомобіля, відповідно, схема ДТП та протокол лише попередньо фіксують загальний характер ушкоджень, без технічного або експертного висновку (див. постанову ВС від 04.11.2020 у справі № 464/5267/17).

Поряд з цим, огляд транспортного засобу, проведений страховою компанією або спеціалізованим СТО, має вищу доказову силу, оскільки виконується з відповідною технічною кваліфікацією і з метою реального ремонту ТЗ, а не фіксації на місці ДТП.

Крім того, наявність різних рівнів деталізації у документах, складених у різний час і різними суб`єктами, не свідчить автоматично про недостовірність таких даних.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 376 Цивільного процесуального кодексу України, порушення норм процесуального права є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, якщо справу розглянуто судом за відсутності учасника справи, який не був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, за умови якщо такий учасник обґрунтовує апеляційну скаргу цією обставиною.

Крім порушення норм процесуального права, суд першої інстанції не врахував важливих обставин справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, зокрема, доводів щодо необґрунтованості та відсутності причинного зв`язку між частиною заявлених ремонтних робіт та самою дорожньо-транспортною пригодою, що спричинила шкоду.

Судом не надано належної оцінки запереченням щодо таких витрат, як: ремонт лівої фари, демонтаж/монтаж та часткове фарбування лівого переднього крила, які суперечать зафіксованому напрямку удару та не підтверджуються матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про скасування рішення Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада2024 року та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

З матеріалів справи убачається, що при зверненні до суду із позовом ціна позову становила 157 785, 72грн ( 100 %).

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволені, тобто на 100 %.

Внаслідок апеляційного перегляду справи рішення скасовано, при цьому, змінено розмір страхового відшкодування до 153 256, 92 грн.

На підставі вищевикладеного убачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено на 3% (100 х 153 256, 92) : 157 785, 72), що складає97 % від заявлених позивачем позовних вимог.

З матеріалів справи убачається, що при зверненні до суду з позовом, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028 грн, отже, за розгляд справи в суді першої інстанції з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2937 грн 16 коп (3028 х 97%).

При цьому, ОСОБА_1 при зверненні до суду з апеляційною скаргою сплачено судовий збір у розмірі 4 542 грн, отже судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, який має бути відшкодований позивачем відповідачу становить 136 грн 26 коп (4 542 х 3%).

На підставі п. 10 ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладену більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

В даному випадку колегія суддів вважає за необхідне на підставі п.10 ст.141 ЦПК України здійснити взаєморозрахунок та покласти на відповідача обов`язок відшкодувати позивачу різницю судового збору у розмірі 2800 грн 09 коп (2937,16 грн - 136, 26грн).

Керуючись ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Симоненка Дмитра Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" (, 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, б. 154 ) відшкодування майнової шкоди у сумі 153 256 (сто п`ятдесят три тисячі двісті п`ятдесят шість) грн 92 коп та витрати по сплаті судового збору у сумі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. 09 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 21 липня 2025 року.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді С. М. Верланов

В. А. Нежура