Справа № 361/6331/25
Провадження № 2-н/361/1210/25
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

21 липня 2025 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Гізатуліна Н.М., розглянувши заяву Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 5» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

05 червня 2025 року Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 5» звернулось до суду із заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про видачу судового наказу, в якому просить стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 травня 2022 року до 01 квітня 2025 року відповідно до частки права власності в сумі по 5 448,50 грн з кожного та сплачений судовий збір у розмірі 302,80 грн.

Перевіривши матеріали заяви суддя дійшла таких висновків.

З огляду на ч. 2, 3 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченим цим Кодексом, зокрема у порядку наказного провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній предмет спору або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно з ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною 2 ст. 161 ЦПК України передбачено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

ЦПК України передбачає, що у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник, при цьому заявником може бути лише особа якій належить право вимоги.

Так, статтею 163 ЦПК України передбачені вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу.

З огляду на п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Згідно із ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

У той же час, відповідно до ст. 50 ЦПК України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Крім того, як вбачається із ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

З огляду на ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, а також якщо належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, чи резолютивною частиною рішення передбачено вчинення кількох дій, у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Враховуючи викладене, суддя дійшла висновку проте, що до кількох відповідачів (боржників) має бути пред`явлений саме позов. Видача судового наказу про стягнення заборгованості за заявою стягувача до кількох боржників суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а видача окремих судових наказів щодо 2-ох та більше боржників за однією заявою ч. 2 ст. 167 ЦПК України не передбачена.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Суддя встановивши, що заявником подано заяву щодо двох боржників дійшла висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України.

Суддя вважає, за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених, зокрема п. 1 ч. 1 ст.165 ЦПК України цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 163, п. 1 ч. 1 ст. 165, 258260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити Комунальному підприємству Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 5» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів, з дня її підписання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.М. Гізатуліна