ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4167/24 Номер провадження 22-ц/814/2020/25Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2025 року, дата складання повного тексту 14 лютого 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення в порядку спадкування недоотриманої пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

24 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про стягнення в порядку спадкування недоотриманої пенсії.

Позов мотивовано тим, що що 01 вересня 2022 року Полтавським окружним адміністративним судом прийнято рішення у справі № 440/6365/22 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, яким позовні вимоги задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок та виплату гр. ОСОБА_2 пенсії починаючи з 01.04.2019. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 та єдиним його спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину.

Після смерті чоловіка, позивач звернулася до відповідача із запитом щодо можливості отримання неотриманих коштів на виконання рішення суду, однак відповідач їй ці кошти не виплатив.

Згідно проведених відповідачем розрахунків сума невиплаченої пенсії на виконання рішення суду у справі №440/6365/22 становить 127803,92 грн.

Тому позивач просила суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_3 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , у розмірі 127803,92 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 969,00 грн

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2024 року справу передано на розгляд за підсудністю до Київського районного суду м. Полтави (а.с. 22).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління ПФ України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію, яка була нарахована ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 127 803,92 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 969,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень. Також вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача, як на цьму наголошував відповідач, не є належним способом захисту прав заявниці.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2025 року скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У своїй скарзі апелянт посилається на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Позиція інших учасників справи

17.04.2025 року від представника ОСОБА_1 адвоката Дзісь Андрія Романовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що рішення є законним, ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_2 (а.с.7). ОСОБА_2 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року у справі №440/6365/22, що набрало законної сили, частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУПФУ в Полтавській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у здійсненні з 01.04.2019 перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.01.2022 №ФП64984/23.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, відображених у довідці ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.01.2022 №ФП64984/23, за вирахуванням фактично виплачених сум.

На виконання рішення суду у справі №440/6365/22 від 01.09.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 04 жовтня 2022 року виконано розрахунок на доплату пенсії ОСОБА_2 за період з квітня 2019 року по жовтень 2022 року включно. За результатами розрахунку визначено суму пенсії, що підлягала доплаті пенсіонеру, та складає 127803,92 грн (а.с.47). За життя ОСОБА_2 вказана доплата до пенсії виплачена не була.

Як підтверджується довідкою, виданою приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Запорожець О.О. від 09 жовтня 2023 року, нотаріусом заведено спадкову справу 58/2023 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , спадкоємцем якого є його дружина ОСОБА_1 (а.с. 16).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим 09 жовтня 2023 року приватним нотаріусом Запорожець О.О., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його дружина ОСОБА_1 , з урахуванням 1/2 частки спадкового майна, від якого відмовився син спадкоємця ОСОБА_4 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з грошових вкладів, пенсії з належними відсотками та нарахуваннями, що знаходяться на зберіганні ТВБВ №10016/079 філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с.15).

Представником позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області від 30 серпня 2024 року ОСОБА_1 було повідомлено про те, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року у справі №440/6365/22 ОСОБА_2 нараховано доплату за період з 01 квітня 2019 року по 31 жовтня 2022 року в розмірі 127803,92 грн. (а.с. 12).

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на наступне.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Положеннями ст.263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи із змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Предметом даного спору є визнання права власності на нараховану але недоотриману пенсію.

Згідно з частинами першою - третьою статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ - суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на (...) пенсію (...).

За змістом статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз наведених норм у їх сукупності свідчить, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються виключно за процедурою, визначеною частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Одже, спірні відносини не допускають правонаступництва, ОСОБА_1 має право на отримання невиплаченої ОСОБА_2 пенсії, нарахованої на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року, не у порядку спадкування, а на підставі спеціальної норми законодавства статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що, заявлені позивачем у цій справі вимоги, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна стягувача не є належним способом захисту прав заявниці.

Відмова Головного управління Пенсійного фонду України у виплаті ОСОБА_1 вищевказаної суми коштів є підставою для звернення останньої до суду із позовом за захистом своїх прав.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01 травня 2023 року у справі №520/926/21, від 16 травня 2023 року у справі №420/288/21, від 27 вересня 2023 року у справі №420/16546/21, від 13 лютого 2024 року у справі №240/17105/21, від 15 лютого 2024 року у справі №420/25417/21, від 11 квітня 2024 року у справі №280/737/19, від 03 липня 2024 року у справі №420/8083/20, від 10 липня 2024 року у справі №420/10899/21, від 20 серпня 2024 року у справі №280/10447/21.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення коштів підлягали задоволенню.

Незгода апелянта з оцінкою судом першої інстанції доказів, не може бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції або вказували на їх помилковість апелянтом наведено не було.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 07 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 липня 2025 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль