КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 757/4107/25-ц Головуючий у суді першої інстанції - Бусик О.Л.
У Х В А Л А

15 липня 2025 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Верланов С.М., Невідома Т.О.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю ""ХАБ ГЛАВКОМ" на протокольну ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПХУ ЛЕХМАР" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ МЕДІЙНІ СИСТЕМИ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАБ ГЛАВКОМ" про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року задоволено клопотання позивача про огляд веб-сторінки.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ТОВ "ХАБ ГЛАВКОМ", оскаржило її в апеляційному порядку, зазначаючи, що дана протокольна ухвала, є ухвалою про забезпечення доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про повернення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до статті 116 ЦПК України, суд має право вжити заходів для забезпечення доказів, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим і одним із таких способів забезпечення доказів є витребування доказів або їх огляд.

Згідно частини п`ятої статті 118 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви, яка може бути оскаржена відповідно до пункту другого частини першої статті 353 ЦПК України.

Отже, забезпечення доказів суд застосовує у випадках, коли існує реальна загроза втрати доказів або ускладнення доступу до них у майбутньому (наприклад, коли документ можуть знищити або об`єкт буде переміщено). Щоб вжити заходи забезпечення доказів необхідно дотриматись певної послідовності дій.

Згідно частини сьомою статті 85 ЦПК України, суд за заявою учасника справи чи з власної ініціативи може оглянути веб-сайт (сторінку), інші місця збереження даних в мережі Інтернет з метою встановлення та фіксування їх змісту.

Відтак, огляд доказів - це спосіб дослідження вже наданих доказів і не потребує окремої ухвали суду.

Таким чином, у даному випадку, позивач звернувся до суду із заявою про огляд веб-сайту під час дослідження доказів з метою встановлення та фіксування його змісту, тобто просив дослідити і перевірити докази, які вже долучені до матеріалів справи.

Отже, суд не може погодитись з твердження скаржника про те, що це ухвала про забезпечення доказів у розумінні статті 116 ЦПК України, оскільки це питання регулюється частиною сьомою статті 85 ЦПК України.

Статтею 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційній скарги окремо від рішення суду.

Однак, оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про огляд веб-сторінки під час дослідження доказів не передбачено статтею 353 ЦПК України.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № з-рп/2010).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-2054018), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184ЦС18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-2594018), у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 522/18296/14-ц (провадження № 14-62ЦС19).

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Така мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.

Отже, ухвала суду першої інстанції про огляд веб-сторінки під час дослідження доказів не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення, тобто, оскарження такої ухвали в апеляційному порядку можливе разом з рішенням суду, яким спір має бути вирішений по суті.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Враховуючи те, що ухвала суду першої інстанції про огляд веб-сторінки під час дослідження доказіву, відповідно до положень ЦПК України не входить до переліку ухвал, визначеного статтею 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду, суд доходить висновку про повернення апеляційної скарги заявнику.

На підставі викладеного та керуючись ч. 5 ст. 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ""ХАБ ГЛАВКОМ" на протокольну ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПХУ ЛЕХМАР" до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКІ МЕДІЙНІ СИСТЕМИ", Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАБ ГЛАВКОМ" про захист честі, гідності та ділової репутації, повернути скаржнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді