ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6855/25 Справа № 932/6239/23 Суддя у 1-й інстанції - Зінченко А. С. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача: Никифоряка Л.П.,

суддів: Новікової Г.В., Гапонова А.В.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025року, головуючий у суді першої інстанції Зінченко А.С.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст заявлених вимог

У липні 2023року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом проти Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк», Банк), в якому вимагала зобов`язати відповідача повернути позивачу на його рахунок в обслуговуючому банку власні грошові кошти у розмірі 24 690,00грн, які були на рахунках позивача перед виконанням несанкціонованих операцій станом на 23 березня 2023року, зобов`язати відповідача відновити залишок кредитних коштів на кредитному рахунку № НОМЕР_1 до стану 48 000,00грн, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 23 березня 2023року та списати всі нараховані відсотки, комісії та штрафні санкції за здійснені несанкціоновані операції.

Існування таких вимог позивачка пов`язувала із тим, що 16 серпня 2016року нею в АТ КБ «Приватбанк» була отримана платіжна картка «Універсальна» № НОМЕР_2 , відкрито рахунок до неї № НОМЕР_3 і укладені договірні відносини за договором № SAMDNWFC2 від 16 червня 2016року з нульовим кредитним лімітом. Також, 12 жовтня 2022року позивачем у відповідача була отримана картка "Для виплат" № НОМЕР_4 , відкрито рахунок до неї № НОМЕР_5 і укладені договірні відносини за договором №SAMDNWFC8 від 12 жовтня 2022року з нульовим кредитним лімітом.

Зазначала, що 23 березня 2023року близько 07.30 год на шляху до роботи у маршрутному транспорті у неї з жіночої сумки невідомою особою був викрадений мобільний телефон. Це з`ясувалось при відкритті сумки по приїзду на роботу. На роботі вона дзвонила з телефону колеги на свій номер телефону, щоб зрозуміти чи був телефон викрадений або вона забула його вдома. При виклику були або короткі гудки, або ніхто не брав слухавку. Щоб впевнитися, що телефон був дійсно викрадений, вона поїхала додому. Зрозумівши, що телефону вдома немає, намагалася додзвонитися на гарячу лінію "Vodafone", з метою блокування мобільної сім-картки телефону, але не одразу змогла зв`язатися, так як в той час була оголошена повітряна тривога і на лінії оператора автовідповідач повідомив, що тимчасово не може надати послуги у зв`язку з повітряною тривогою і попросив зателефонувати пізніше. Також, вона почала телефонувати з номеру знайомої на гарячу лінію АТ КБ "ПриватБанк" за номером 3700 для блокування своїх банківських карток у зв`язку з викраденням мобільного телефону, який має банківський додаток «Приват24». Однак, так як і з мобільним оператором, одразу додзвонитися не змогла у зв`язку з тим, що в той час була оголошена повітряна тривога і на гарячій лінії автовідповідач повідомив, що тимчасово не може надати послуги у зв`язку з повітряною тривогою і просив зателефонувати пізніше. Потрапити фізично в відділення банку також не вдалося у зв`язку з тим, що банки не працюють під час повітряної тривоги. Після відміни повітряної тривоги вона одразу ж направилась до відділення АТ КБ "ПриватБанк" для інформування щодо шахрайських дій відносно викрадення мобільного телефону та блокування своїх карткових рахунків. При зверненні спеціаліст банку перед блокуванням перевірив рахунки та повідомив, що з її карткових рахунків за допомогою банківського мобільного додатку «Приват24» були здійснені операції щодо переказу грошових коштів, зняття готівки та розрахунки за придбані товари в магазинах. При цьому вхід в банківський мобільний додаток «Приват24» був здійснений з вкраденого телефону за допомогою зміни паролю. Пароль був змінений, але ідентифікації клієнта, тобто її особисто, не було проведено взагалі (наприклад дівоче прізвище матері, пов`язані особи-клієнти банку) тощо. Далі була подана заявка на оформлення кредитного ліміту в розмірі 48 000,00 грн, яка була одразу погоджена Відповідачем. Зі сторони Відповідача не виникло жодних навіть формальних запитань щодо надання великої суми кредиту та його цільового призначення, враховуючи те, що вона, як клієнт, взагалі ніколи не оформлювала та не користувалася кредитом, кредитною лінією, овердрафтом тощо.

З картки "Універсальна" № НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 , без відома та згоди позивача невідомою особою були незаконно перераховані особисті грошові кошти у сумі 4 223,50грн.

З віртуального кредитного рахунку відкритого без відома та згоди позивача невідомою особою здійснені незаконні перекази грошових коштів, зняття готівки, з урахуванням комісій, в загальному розмірі 47 952,45 грн.

З картки "Для виплат" № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 були незаконно перераховані та зняті готівкою грошові кошти в загальній сумі 59 916,50 грн., з яких сума особистих коштів належних Позивачу складає 20 466,50 грн.

Загальна сума власних грошових коштів незаконно перерахованих та знятих готівкою з рахунків позивача складає 24 690,00 грн.

23 березня 2023року позивачка звернулася до відділу поліції з заявою про вчинення невідомою особою шахрайських дій стосовно його банківських рахунків в зв`язку з викраденням мобільного телефону. До заяви були додані банківські виписки по картковим рахункам. На підставі заяви Позивача в СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області порушено кримінальне провадження № 0000816, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24 березня 2023року.

Вказувала, що позивачка жодним чином не порушувала умови договору про обслуговування карткових рахунків, а ні по карті "Універсальна", договір №SAMDNWFC2 від 16 серпня 2016року, а ні по карті "Для виплат", договір №SAMDNWFC8 від 12 жовтня 2022року та їхні реквізити третім особам не передавала та не повідомляла свій ПІН-код та CVV код, не передавала свою SIM-карту третім особам. Також позивач не надавала розпорядження щодо списання грошових коштів з її рахунків.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025року позов ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про захист прав споживача та повернення грошових коштів задоволено частково.

Зобов`язано Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» повернути ОСОБА_1 на її рахунок в обслуговуючому банку власні грошові кошти у розмірі 24 690,00грн, які були на рахунках позивача перед виконанням несанкціонованих операцій станом на 23 березня 2023року о 7.50 год.

Зобов`язано Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» відновити залишок кредитних коштів на кредитному рахунку № НОМЕР_1 до стану 48 000,00грн, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 23 березня 2023року.

Позов в частині інших вимог залишено без задоволення. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що саме Банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з Банком фактично не є рівними.

Суд також вказав, що відповідач не надав доказів та підтвердження того, що позивачка ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати відповідні платіжні операції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

16 травня 2025року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» подало безпосередньо до суду апеляційної інстанції за допомогою системи Електронний суд апеляційну скаргу на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025року.

В апеляційній скарзі Банк не погодився з висновками суду та висловив вимогу про скасування рішення та відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводились до того, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а саме те, щопозивачка порушила Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій. Підстави для звільнення позивачки від обов`язку належного виконання зобов`язання і виконання Умов та Правил про надання банківських послуг відсутні. Саме позивачка повинна нести відповідальність за здійснення платіжних операцій.

Вказував, що Клієнт несе повну відповідальність за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних (пункт 2.1.4.12.9 Умов), а також за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до розголошення ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, через те, що обставини якими апелянт обґрунтовував свої апеляційні вимоги не підтверджені в результаті розгляду цього спору та доводи наведені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 травня 2025року апеляційну скаргу було залишено без руху.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 04 червня 2025року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2025року справу призначено до судового розгляду без повідомлення учасників справи.

Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Сторони у справі у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами.

16 серпня 2016року позивачем в АТ КБ «Приватбанк» була отримана платіжна картка «Універсальна» № НОМЕР_2 , відкрито рахунок до неї № НОМЕР_3 і укладені договірні відносини за договором №SAMDNWFC2 від 16 серпня 2016року з нульовим кредитним лімітом.

Також, 12 жовтня 2022року позивачем у відповідача була отримана картка "Для виплат" № НОМЕР_4 , відкрито рахунок до неї № НОМЕР_5 і укладені договірні відносини за договором №SAMDNWFC8 від 12 жовтня 2022року з нульовим кредитним лімітом.

Згідно з випискою про рух коштів по картці «Універсальна» № НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 за 22 березня 2023року операції по рахунку відсутні, обліковувався позитивний залишок в сумі 4321,90 грн(а.с.12).

Згідно з випискою про рух коштів по картці «Універсальна» № НОМЕР_2 , рахунок № НОМЕР_3 за 23 березня 2023року в період часу з 07.51 год по 8.20 год з рахунку: -знято 4120,50 грн, залишок 201,40 грн, -знято 1 грн, залишок 200,40 грн, -зайшло 20 000 грн, залишок 20 200,40 грн, -знято 10 050 грн, залишок 10 150,40 грн, -знято 10 050 грн, залишок 100,40 грн, -знято 1 грн, залишок 99,40 грн, - знято 1 грн, залишок 98,40 грн (а.с.13).

Згідно з випискою про рух коштів по картці "Для виплат" № НОМЕР_4 , рахунок № НОМЕР_5 за 22 березня 2023року операції по рахунку відсутні, обліковувався позитивний залишок в сумі 22 775,18 грн (а.с.15).

Згідно з випискою про рух коштів по картці "Для виплат" № НОМЕР_4 , рахунок № НОМЕР_5 за 23 березня 2023року в період часу з 07.51 год по 9.52 год були здійснені наступні банківські операції: -переказ з карти у сумі 4 924,50 грн., сума комісії за переказ 24,50 грн.; -переказ з карти у сумі 4 924,50 грн., сума комісії за переказ 24,50 грн.; -переказ з карти у сумі 4 924,50 грн., сума комісії за переказ 24,50 грн.; -переказ з карти у сумі 4 924,50 грн., сума комісії за переказ 24,50 грн.; -переказ з карти у сумі 2 914,50 грн., сума комісії за переказ 14,50 грн.; -переказ з карти «Універсальна» Позивача у сумі 10 050,00 грн., сума комісії за зарахування коштів 50,00 грн.; -переказ з карти «Універсальна» Позивача у сумі 10 050,00 грн., сума комісії за зарахування коштів 50,00 грн.; -переказ з віртуального кредитного рахунку № НОМЕР_1 у сумі 19 500,00 грн., сума комісії за зарахування коштів 50,00 грн.; -зняття у сумі 1 000,00 грн.; -зняття у сумі 4 000,00 грн.; -зняття у сумі 4 000,00 грн.; -зняття у сумі 4 000,00 грн.; -зняття у сумі 4 000,00 грн.; -зняття у сумі 25,80 грн.; -зняття у сумі у сумі 2 000,00 грн.; -зняття у сумі 23,40 грн.; -зняття у сумі у сумі 5 000,00 грн.; -зняття у сумі 24,80 грн.; -зняття у сумі 5 000,00 грн.; -зняття у сумі 100,00 грн.; -зняття у сумі у сумі 5 000,00 грн.; -зняття у сумі 130,00 грн.; -зняття у сумі у сумі 3 000,00 грн.; в подальшому о 12.55 год: -зняття у сумі 2 300,00 грн.; залишок 8,68 грн.

Позивач в позові зазначає, що залишок 2300грн позивач зняла у банкоматі у відділенні відповідача після перевірки рахунку перед блокуванням (а.с.18-19).

Відповідно до платіжної інструкції від 23 березня 2023року об 8.21 год сума 19500грн була перерахована між рахункам позивача з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_5 (а.с.20).

Відповідно до платіжної інструкції від 23 березня 2023року об 07.56 год сума 20000грн була перерахована між рахункам позивача з рахунку № НОМЕР_1 на рахунок № НОМЕР_3 (а.с.20).

Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, оформлення кредитної картки/рахунку, була підписана ОТП 23 березня 2023року об 07.52 год.

23 березня 2023року ОСОБА_1 подала заяву про вчинення кримінального правопорушення до Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області за фактом списання з її рахунків картки № НОМЕР_2 та № НОМЕР_4 невідомою особою коштів в сумі 70 133 грн та письмові пояснення (а.с.34-37). На підставі указаної заяви були внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 березня 2023року було розпочато кримінальне провадження №0000816 за ознаками кримінального правопорушення, яке передбачено частиною 4 ст. 185 КК України (а.с.40). Постановою від 04 липня 2023року позивача залучено як потерпілу в кримінальному провадженні № 0000816. (а.с.51)

ОСОБА_1 27 березня 2023року звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з письмовою заявою, якої повідомила про викрадення телефону, про проведення службової перевірки за фактом списання коштів з її карток 23 березня 2023року, які вона не підтверджувала, також просила повернути кошти, не нараховувати відсотки, штрафні санкції (а.с.41).

Листом від 18 квітня 2023року відповідач повідомив позивачці про неможливість задоволення її запиту, оскільки переказ коштів був здійснений в Приват24, вхід був здійсненний з її авторизацією, з використанням фінансового телефону.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме Банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з Банком фактично не є рівними.

Суд також вказав, що позивачкою доведено неправомірне вчинення фінансових операцій за її рахунками через додаток «Приват24», а відповідачем не спростовано правомірність дій позивачки при користуванні банківськими послугами, зокрема не доведено розголошення позивачкою особистих даних та здійснення позивачкою ідентичних переказів коштів 23 березня 2023року, здійснення фінансових операцій за картковим рахунком.

Дослідивши наявні в цивільній справі документальні докази апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при ухваленні рішення додержані норми матеріального і процесуального права.

Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (частина перша статті 1066 ЦК України).

Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з пунктом 1.27 частини першої статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (тут і далі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу (пункт 1.4 частини першої статті 1 цього Закону).

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (абзац третій пункту 1.24 частини першої статті 1 цього Закону).

Користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень (пункт 14.12 статті 14 цього Закону).

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014року № 705 (чинним на час виникнення оспорюваних операцій), Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Тож, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності безспірних доказів сприяння ним втраті, використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018року у справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження. Позивач не довів того, що ОСОБА_1 втрачала та/або сприяла незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Суд апеляційної інстанції враховує, що судом першої інстанцій встановлено факт звернення позивачки до банку про скасування спірних транзакцій, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивачки була дійсно відсутня воля на вчинення таких перерахувань.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційним судом взято до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою.

Враховуючи споживчий характер правовідносин між сторонами, апеляційний суд виходить з того, що за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015року у справі № 6-71цс15, постановах Верховного Суду від 23 січня 2018року у справі № 202/10128/14-ц (провадження № 61-1856св17), від 13 вересня 2019року у справі № 501/4443/14-ц (провадження № 61-10469св18), від 20 листопада 2019року у справі № 577/4224/16-ц (провадження № 61- 30583св18), від 17 червня 2021року у справі № 759/4025/19 (провадження № 61-1035св21), від 29 серпня 2022року у справі № 532/1349/19 (провадження № 61-6887св21) від 31 липня 2024року у справі № 953/5904/22 (провадження № 61-8452св23).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У частинах першій, шостій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивачка не вчиняла дій, спрямованих на списання чи переказ коштів з її карткового рахунка, а відповідач не надав безспірних доказів на підтвердження вчинення позивачкою дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за вказаними картковими рахунками, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог в оскаржуваній заявником частині щодо зобов`язанняповернення таких коштів, які безпідставно списані з її рахунку.

Висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 липня 2019року у справі № 564/678/15-ц (провадження № 61-13643св18), від 14 серпня 2019року у справі № 317/2745/16-ц (провадження № 61-16611св18), від 18 вересня 2019року у справі № 564/2153/16-ц (провадження № 61-30804св18), від 09 жовтня 2019року у справі № 545/3918/16-ц (провадження № 61-28615св18), на які посилається заявник у апеляційній скарзі, не суперечать висновкам суду першої інстанції, оскільки у цій справі встановлено нерозголошення позивачем конфіденційної інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка передала третім особам конфіденційну інформацію, яка надійшла на її фінансовий номер, вказаний в укладених з Банком договорах, не знайшли свого підтвердження та зводяться до незгоди заявника з наданою судом оцінкою.

Аргументи апеляційної скарги про те, що відповідач не несе відповідальності за проведення спірних операцій, тому що позивачка звернулася до Банку з повідомленням про шахрайські операції (спірні транзакції) та блокування карткових рахунків після проведення таких операцій, апеляційний суд відхиляє, оскільки судом першої інстанції не встановлено, що дії чи бездіяльність позивачки сприяли втраті інформації, яка дає змогу ініціювати такі платіжні операції.

Саме Банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

Сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для настання несприятливих наслідків для споживача.

Банк належними та допустимими доказами не підтвердив, що ОСОБА_1 своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з її карткового рахунку, оскільки переказ коштів, розміщених на картковому рахунку позивачки було здійснено без використання платіжної карти.

Отже, за обставин встановлених у справі, списання грошових коштів з карткових рахунків ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, позивачка повідомила про цей факт Банк та звернулася до правоохоронних органів.

Сама по собі відсутність вироку у кримінальній справі за фактом незаконного заволодіння невстановленими особами грошовими коштами із використанням карткового рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував порушення позивачкою Умов та правила надання банківських послуг, що призвело до несанкціонованого зняття коштів з її карткового рахунку, оскільки вона своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних позивачкою, тому їх не можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування.

Ніщо не вказує на те, що судом не дотримано принципу рівності що витікає із змісту частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Водночас, заявником апеляційної скарги не підтверджено жодних порушень норм процесуального права, через які він не зміг повною мірою реалізувати свої процесуальні права чи які би призвели до ухвалення незаконного рішення, оскільки судом першої інстанції створені умови для того, щоб відповідач надав пояснення та докази щодо обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, що дає підстави суду апеляційної інстанції відповідно до статті 375 ЦПК України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2025року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2025року.

Судді: