Справа № 204/2852/25
Провадження № 2/204/2208/25 р.
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивачки ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

за участю представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення її навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох річного віку - в залежності від того, яка з цих обставин настане першою. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що відповідач є її батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час вона є повнолітньою, однак продовжую навчатись в Придніпровській державній академії будівництва та архітектури на 1-му курсі денної форми навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Навчання проходить на бюджетній основі. Строк навчання - до червня 2028 року. Вона мешкає фактично з матір`ю на орендованій квартирі, бо у гуртожитку немає всіх належних умов та комунікацій. Всі її потреби лягли на плечі матері, але у мене ж є і батько. Позивачка отримує стипендію, однак її можуть позбавити, якщо вона буду не набирати бали по навчанню і її вочевидь не вистачає на задоволення навіть базових потреб дитини і повнолітньої особи сума стипендії складає 2 000 грн. Мати самостійно повністю на даний час забезпечує всі мої потреби, лікування (у мене останні роки виникли проблеми зі здоров`ям має автоімунне захворювання), оплачує її додаткове навчання в межах здобування вищої освіти та купила їй ноутбук, без якого неможливо навчатись в ВНЗ. Батько до досягнення нею18 років сплачував за рішенням суду аліменти (це були виключно аліменти і ніякої додаткової допомоги), але після досягнення нею повноліття не надає жодної матеріальної допомоги, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Наразі аліменти потрібні їй на продукти харчування, одяг, взуття, проїзд в громадському транспорті, комунальні послуги та лікування.

Не погодившись з позовними вимогами, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. Відповідач активно брав участь у житті доньки та регулярно сплачував аліменти з січня 2019 року. Заборгованості за аліментами не мав. За період з 2022 року по жовтень 2024 року загальна сума виплат становила 235 940,54 грн (в середньому 7 000 грн/місяць). Відповідач ніколи не відмовляв доньці у допомозі, спростовуючи її твердження про відсутність добровільної підтримки. Після досягнення донькою повноліття, відповідач пропонував надавати матеріальну допомогу особисто, але у меншому розмірі, оскільки заявлена сума є для нього обтяжливою. Донька відмовилася від цієї пропозиції. Позивачка має два варіанти безкоштовного проживання: зареєстрована у двокімнатній квартирі батька ( АДРЕСА_1 ), де він не заперечує її проживання, та є співвласницею кімнати в гуртожитку ( АДРЕСА_2 ). Комунальне підприємство «Жилсервіс-5» підтверджує наявність електро-, газо- та водопостачання в гуртожитку. Кімната обладнана меблями та технікою, а її мати тривалий час здавала її в оренду. Позивачка навчається за кошти державного бюджету в Навчально-науковому інституті «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» та отримує стипендію 2 000 грн/місяць. Договір про освітні послуги, наданий позивачкою, закінчився до її повноліття. Оплата додаткових курсів законодавством не передбачена як підстава для стягнення аліментів. Докази витрат на лікування (аналізи, обстеження) стосуються періоду, коли відповідач вже сплачував аліменти. Позивачка не підтверджує належним чином необхідність цих витрат лікарськими призначеннями або направленнями. Відповідач зазначає, що дослідження та аналізи можуть бути безкоштовними за направленням лікаря в медичних закладах, що мають договір з НСЗУ. Стаціонарне лікування також покривається програмами НСЗУ. Середня заробітна плата відповідача (після податків) становить 32 000 грн. Заявлений розмір аліментів (близько 8 000 грн/місяць) у поєднанні зі стипендією позивачки (2 000 грн) забезпечить їй щомісячний дохід у розмірі 16 000 17 000 грн, що значно перевищує мінімальну заробітну плату та прожитковий мінімум. Позивачка не обґрунтовує потребу саме в такій сумі. Протягом останніх чотирьох років відповідач щомісячно сплачував близько половини своєї заробітної плати (аліменти та виплати за розподіл майна), що призвело до значної кредиторської заборгованості (кредит 82 389,5 грн, комунальні послуги 75 704,15 грн). З огляду на накопичені борги та повноліття доньки, яка може частково забезпечувати себе сама, відповідач не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі.

Представником позивачки в судовому засіданні підтримано позовні вимоги про стягнення аліментів в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні визнали позовні вимоги частково, посилаючи на обставини які викладенні у відзиві.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 29).

ОСОБА_4 зареєстрована разом із батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 зарахована з 01 вересня 2024 року студентом 1 курсу денної форми здобуття освіти за кошти державного бюджету для здобуття освітнього ступеня бакалавр до навчально-наукового інституту «Придніпровська державна академія будівництва та архітектури» на архітектурний факультет за спеціальністю/спеціалізацією 191 Архітектура та містобудування, освітньої програмою «Архітектура та містобудування».

Здобувачу освіти призначена та виплачувалась академічна стипендія у розмірі 2000,00 грн. щомісячно за період з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року (а.с. 30).

Як встановлено матеріалами справи відповідач працює в ТОВ «Інтерпайп Ніко Тьюб».

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

За змістом ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчання, а також той з батьків, з яким вони проживають.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст. 182 цього Кодексу.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними віку двадцяти трьох років.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Судом встановлено, що позивачка навчається на 1 курсі бакалавру денної форми навчання.

Крім того, суд враховує, що позивачка, яка продовжує навчання, має потребу у придбанні одягу, засобів гігієни та харчування, тощо, у зв`язку з чим безумовно потребує матеріальної допомоги.

Вирішуючи даний спір, суд виходив із того, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач є працездатною особою, враховуючи розмір отримуваної ним заробітної плати, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 17 березня 2025 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням належних та достовірних доказів, наданих сторонами, враховуючи принципи справедливості і розумності, та часткового визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 17 березня 2025 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим і достатнім, а також таким, що суттєво не вплине на майновий стан відповідача.

На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 180-182, 183, 191 СК України, ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи стягнення з 17 березня 2025 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Суддя В.В. Самсонова