ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 386/474/21

провадження № 22-ц/4809/521/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Волошиної М.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року, у складі головуючого судді Гут Ю.О. у справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати.

В обгрунтування позову вказував, що він є власником земельної ділянки площею 2,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :02:000:0771, яка розташована на території Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

Позивач зазначав, що 06.09.2017 уклав договір оренди належної йому на праві власності земельної ділянки з ОСОБА_1 , договір був зареєстрований на підставі рішення Державного реєстратора Данилово-Балківської сільської ради Ульяновського району Кіровоградської області від 11.09.2017, індексний номер рішення 37001846.

Починаючи з 2019 року і на час звернення до суду, відповідач не виконував умови передбачені п. 5 договору оренди земельної ділянки від 06.09.2017, а саме про сплату орендної плати щорічно, не пізніше першого лютого наступного року за роком щодо якого проводилась виплата орендної плати.

Вказував, що відповідач ухиляється від сплати орендної плати, не виконує взяті на себе зобов`язання передбачені договором, що виражається в систематичному невиконанні вказаного зобов`язання за 20019-2020 роки.

Зазначав, що нормативно грошова оцінка земельної ділянки складає - 92 519,48, тобто 92519,48:8%=7401, 55 грн орендної плати в рік, заборгованість зі сплати орендної плати складає 3 роки-2019, 2020 та 2021 роки. (7401,55*3) 22204,65 грн.

Просив:

розірвати договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб №б/н від 06.09.2017 (кадастровий номер :02:000:0771), право оренди якого зареєстровано 11.09.2017 рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37001846 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

стягнути із відповідача заборговану орендну плату, що у грошовому виразі складає 22204,65 грн ;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки для сільськогосподарських потреб №б/н від 06.09.2017 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 11.09.2017 , номер запису:37001846.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2019 -2021 роки у загальному розмірі 22204,65 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням суду відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином обставини справи та залишив поза увагою докази, що підтверджують вчасну оплату орендної плати за землю згідно спірного договору за період 2019 -2021 роки, шляхом направлення грошових переказів через Укрпошту на ім?я ОСОБА_2 .

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 належала на праві приватної власності земельна ділянки загальною площею 2,7215 га., кадастровий номер :02:000:0771, яка знаходиться на території Грузької сільської ради на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-КР №006481.

06.09.2017 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 32,7215 га., кадастровий номер :02:000:0771, яка знаходиться на території Грузької сільської ради, терміном на 10 років, який зареєстрований державним реєстратором Данилово-Балківською сільською радою Благовіщенського району Кіровоградської області 11.09.2017 .

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2024 , зареєстроване в реєстрі за №2368 та копії витягу з Державного реєстру речових прав індексний номер 389090448 від 31.07.2024, ОСОБА_3 успадкувала післясмерті ОСОБА_2 земельну ділянку № НОМЕР_1 , площею 32,7215 га., кадастровий номер :02:000:0771, яка знаходиться на території Грузької сільської ради Голованівського району Кіровоградської області.

Ухвалою Голованіського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2024 року залучено ОСОБА_4 до участі у цій справі, як правонаступника ОСОБА_2 (том 2 а.с. 20-21).

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

На вимогу однієї із сторін договір відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Положеннями статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» визначено права та обов`язки орендодавця і орендаря, а саме: орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; своєчасного внесення орендної плати. Орендар, у свою чергу, має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження та зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку.

Підстави припинення договору оренди землі - це законодавчо закріплені обставини, які передбачають припинення договірних відносин.

Правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та приписи частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать, а навпаки доповнюють одні одних.

Підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби.

Якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок несплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Відповідно до п. 5.4. спірного договору оренди землі, орендна плата сплачується щорічно не пізніше першого лютого наступного за роком щодо якого проводиться виплата орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 направляв на адресу позивача листи у яких пропонував йому отримувати орендну плату особисто або надати реквізити банківського рахунку на який відповідач міг би переказати орендну плату, за період 2019-2020 роки.

Проте позивач на вказані листи не реагував (том 1 а.с. 44,45, 47,48,49).

Апеляційний суд вважає встановленим та не спростованим позивачем, що відповідачем вчинено реальні дії з виплати орендодавцям орендної плати за спірним договором за 2019, 2020 та 2021 роки.

Тому, не можна вважати, що відповідач систематично порушував строк виконання відповідного зобов`язання за спірним договором оренди землі, оскільки сторона позивача сама уникала від отримання орендної плати за спірним договором.

Встановивши, що відповідач не допускав систематичної несплати орендної плати, а навпаки вживав можливих заходів щодо виконання умов договору оренди землі, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положення статті 32 Закону України «Про оренду землі» і статті 141 ЗК України, а тому відсутні правові підстави для розірвання договору оренди землі.

Доводи позивача, що відповідачем не виконувались умови договору оренди землі щодо своєчасного внесення орендної плати є безпідставними та спростовуються матеріалами справи і встановленими судом обставинами, згідно з якими відповідач повідомляв позивача про нарахування і можливість отримання коштів за орендну плату, що підтверджується листом АТ «Укрпошта», а також шляхом отримання грошового переказу.

Установивши, що орендар вживав заходи щодо виплати орендної плати, направляючи кошти поштовим переказом, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для розірвання договору оренди землі, оскільки відповідач вживав заходів щодо виконання умов договору з виплати орендної плати.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, внаслідок чого у задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди слід відмовити.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягав застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина 2 статті 376 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (абзац 2 частина 2 статті 376 ЦПК України).

За правилом частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з положень частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

На підтвердження витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції було надано договір про надання правничої допомоги та представництво інтересів в суді від 23.06.2021 (а.с. 39-41), розрахункову квитанцію про сплату за послуги згідно зазначеного договору в сумі 10000,00 грн (а.с. 41).

У відзиві на позовну заяву відповідач просив стягнути на його користь витрати понесені на правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.

Колегія суддів, з урахуванням обсягу наданих послуг і виконаних робіт відповідачу, вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 5000, 00 грн витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Голованівського районного суду Кіровоградської області від 26 листопада 2024 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 2730,00 грн .

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний