КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

31 липня 2025 року місто Київ

справа № 758/16594/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів cудової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Рейнарт І.М., Березовенко Р.В.

перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Войтенко Т.В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року позов АТ «Кредобанк» задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , як представник відповідача ОСОБА_2. 11 липня 2025 року подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду.

15 липня 2025 року Київським апеляційним судом до Подільського районного суду міста Києва було направлено запит про витребування справи №758/16594/24.

25 липня 2025 року вказана цивільна справа надійшла до Київського апеляційного суду.

Проте, апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню апелянту виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються: довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно із частиною першою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до частин першої, другої статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Положеннями п.3 ч.4 ст.62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів, зокрема, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Відповідно до частини другої статті 21 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» повноваження адвоката підтверджуються дорученням центру з надання безоплатної правничої допомоги та/або довіреністю відповідно до вимог процесуального закону.

За змістом наведених приписів, доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, має відповідати Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», і для підтвердження повноважень адвоката разом із дорученням залежно від змісту останнього може бути необхідною довіреність.

Методичними рекомендаціями щодо організації надання безоплатної правової допомоги місцевими центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги, які затверджені наказом Координаційного центру з надання правової допомоги від 05 січня 2023 року №2 передбачена форма довіреності, зміст якої попередньо узгоджений між адвокатом/уповноваженим працівником місцевого центру та клієнтом.

Отже, на підтвердження повноважень адвоката, який надає безоплатну вторинну правничу допомогу, має бути додано доручення центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та довіреність, що посвідчує його повноваження як представника.

Вказаний висновок зазначений в ухвалах Верховного Суду від 17 квітня 2023 року у справі №608/1505/22, від 31 серпня 2023 року у справі №523/3129/20, від 10 лютого 2025 року у справі №148/1941/20, від 10 липня 2025 року у справі №721/17572/24.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційна скарга подана через систему «Електронний суд» ОСОБА_1., як представником відповідача ОСОБА_2.

На підтвердження повноважень ОСОБА_1., як представника відповідача ОСОБА_2. до апеляційної скарги додано доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 12 травня 2025 року №004-2604684, видане на підставі наказу Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги від 07 травня 2025 року в особі Валька К.С. начальника відділу організації надання безоплатної вторинної правової допомоги у цивільних та адміністративних справах Управління організації міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Аналіз апеляційної скарги та доданих до неї документів свідчить, що до апеляційної скарги довіреність або інший документ від імені ОСОБА_2 на підтвердження повноважень представника ОСОБА_1. не додано.

Згідно з п.1 ч.5 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Оскільки, ОСОБА_1. не надав відповідних документів згідно з вимогами ч.4 ст.62 ЦПК України та ч.2 ст.21 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу»на підтвердження його повноважень подавати на підписувати апеляційну скаргу від імені відповідача ОСОБА_2., а тому на підставі п.1 ч.5 ст.357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і підлягає поверненню.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторному зверненню з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України за своїм підписом або подану через представника.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Войтенко Т.В., у справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості - повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: