Справа № 331/6654/24
Провадження № 2/331/638/2025
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

24 березня 2025 року місто Запоріжжя

Суддя Жовтневого районного суду міста Запоріжжя Яцун О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 13 січня 2025 року зазначену позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк з дня отримання позивачем копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви.

Так, позовну заяву подано до суду з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.5) ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Між тим, позивач ОСОБА_1 просить суд визнати відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Крім того, позивач у позовній заяві зазначила, що у неї відсутній оригінал або копія ордеру на вказану вище квартиру.

Законодавець декларує право власника, або законного користувача житлового приміщення (квартири, будинку) захищати свої майнові права на таке, що належить, або перебуває в їхньому користуванні житло (Глава 29 ЦК України, в сукупності зі статтею 396 ЦК України). Одним із засобів захисту, відповідно до статті 91 ЦК України, - є право таких осіб вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та/або розпорядження своїм майном. Усунення таких перешкод можливе шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням осіб - ч. 2 ст. 405 ЦК України та ч. 2 ст. 107 ЖК України).

Отже, вищевказаними нормами Закону передбачено, що в спорах про втрату користування житлом на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач (фізична або юридична особа, яка відповідно до умов договору найму (оренди) житла отримує житлове приміщення у користування на певний строк за плату), члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК України). Зокрема, згідно статті 108 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом.

У заявленому позові ОСОБА_1 зазначила, що вказана вище квартира є неприватизованою. За таких обставин, позивачу необхідно надати документи, які підтверджують право позивача ОСОБА_1 на звернення до суду з даним позовом.

Крім того, у позові позивачу необхідно зазначити за захистом яких саме своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів звертається позивач.

Таким чином, зазначені вище обставини перешкоджали відкриттю провадження у цивільній справі.

Для усунення зазначених вище недоліків ухвалою суду від 13 січня 2025 року позивачу було надано п`ятиденний строк для усунення недоліків.

Копія вказаної ухвали суду про залишення позовної заяви без руху була направлена судом на адресу позивача ОСОБА_1 . Проте, на адресу суду повернувся поштовий конверт разом з ухвалою суду від 13 січня 2025 року, на якому міститься відмітка поштового відділення, що за вказаною адресою адресат відсутній.

Отже, в визначений термін та на момент постанови цієї ухвали позивачем так і не було виконано вимоги, які зазначені в ухвалі суду від 13 січня 2025 року.

Станом на 24 березня 2025 року за даними автоматизованої системи Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від позивача ОСОБА_1 заяви про усунення недоліків позовної заяви не надходила, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви.

При цьому, суд також враховує, що згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Таким чином, позивач мав право та можливість ознайомитися з ухвалою суду від 13 січня 2025 року у Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reestr.court.gov.ua/)

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

За правилами ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на викладене та враховуючи те, що позовна заява подана без додержання вимог передбачених ст.ст. 175, 177 ЦПК України, зазначені в ухвалі суду недоліки позовної заяви позивачем не усунуто, позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачеві.

Відповідно до положень частин 5, 6 статті 185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді.

За змістом частини 7 статті 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Аналізуючи вищезазначене, слід прийти до висновку, що повернення позовної заяви відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 352-354 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Надіслати копію ухвали позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.О. Яцун