ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/4982/24

Провадження № 22-ц/820/1479/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: позивача, його представника, представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 688/4982/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради Хмельницької області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з неповнолітнім сином.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення заявлених позовних вимог просив, зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні зі сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити ОСОБА_2 для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі способи участі: надати можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною через телефон та інші засоби зв`язку, включаючи Viber, WhatsApp, Telegram.

На підтримання заявлених позовних вимог позивач посилався, що у 2015 році між ним та відповідачкою було укладено шлюб, під час перебування у якому в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між ними не склалось, у зв`язку із чим шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю ОСОБА_1 та між сторонами почалися непорозуміння про порядок участі батька у вихованні сина. Відповідачем створювалися штучні перешкоди у спілкуванні позивача з дитиною. Всі намагання ОСОБА_2 мирним шляхом врегулювати даний спір призводили лише до конфліктів, ОСОБА_1 і надалі перешкоджає йому бачитись з дитиною, налаштовує сина проти нього, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які останній не може нормально зустрічатися з дитиною. Протягом тривалого часу ОСОБА_2 намагається налагодити зв`язок із сином ОСОБА_4 , бажає приймати участь у його вихованні, розвитку його здібностей та забезпечувати його всім необхідним. Окрім цього, він регулярно сплачує аліменти на користь відповідача на утримання дитини. ОСОБА_2 намагався вирішити це питання, звернувшись із заявою до органу опіки і піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради, рішенням №11 від 16.01.2020 року було визначено такий спосіб участі батька дитини у вихованні сина та спілкуванні з ним: щопонеділка з 17.00 год до 19.00 год в присутності матері дитини. Однак, враховуючи те, що позивач є військовослужбовцем, проходить військову службу в Збройних Силах України, перебуває за межами області, де проживає син, він позбавлений можливості очно бачитися з сином, а може спілкуватись із сином лише в телефонному режимі, в тому числі по відеозв`язку по Viber, WhatsApp, Telegram.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року позов задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язано матір дитини ОСОБА_1 організувати спілкування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 через засоби мобільного зв`язку, в тому числі в режимі відеозв`язку, в її присутності кожного дня з 16:00 год до 18:00 год, в решті позову відмовлено.

Роз`яснено сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Додатковим рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 23 травня 2025 року заяву адвоката Козирської Ганни Борисівни, подану в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу, в решті вимог заяви відмовлено.

ОСОБА_1 не погодилася з таким рішенням суду першої інстанції подала апеляційну скаргу, посилається на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, оскільки в ході розгляду справи не було надано доказів її вини перешкод у спілкуванні батька з сином і того, що вони нібито не можуть дійти згоди у визначенні графіку спілкування дитини з батьком, не підтверджено таких фактів і з боку органу опіки та піклування. Крім того, позивач зі скаргами до органу опіки та піклування щодо невиконання матір`ю дитини рішення № 11 від 16 січня 2020 року не звертався. Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 11 від 16.01.2020 року було визначено спосіб та час зустрічей батька із сином, яке є чинним до вступу в законну силу даного оскаржуваного судового рішення. На думку позивача, яку підтримав суд, його достатньо для підтвердження самого факту перешкод зі сторони матері у спілкуванні батька з сином. Апелянтка звертає увагу суду, що дійсно, 16.01.2020 року, п`ять років тому, відбулося засідання комісії на якому розглядалось питання щодо часу та способу побачень батька з сином але не з підстав її перешкоджання батьку спілкуватись із сином, а через бажання батька змінити дні та години встановленні попереднім Висновком органу опіки, 2017 року, оскільки вони йому не підходили та він хотів бачитись із дитиною без присутності матері, на засіданні комісії обговорили та погодили новий графік побачень, з врахуванням режиму та інтересів дитини та з участю матері, при цьому жодних доказів що це рішення ухвалювалось через перешкоди з боку матері немає, з моменту його винесення батько жодного разу не з`явився i те, що він військовий не звільняє його від обов`язків, адже він не завжди за цей довгий період часу він був військовим i далеко не завжди він перебував у зоні бойових дій, оскільки вони регулярно бачаться в місті. Крім того, коли позивач бачить її разом з сином в місті, то підійшов лише одного разу, при цьому син відмовився з ним спілкуватись, насправді він підійшов щоб пригрозити i змусити її забрати виконавчий лист про стягнення аліментів в іншому випадку погрожував ініціювати нові судові спори i син все це чув.

Крім того, зазначає апелянтка, що іх з позивачем спільний син, уже давно проживає в повноцінній сім`ї, зі нею, вітчимом та меншим братом. Вітчима вважає своїм татом і у них хороші та дружні стосунки. Після проявленого біологічним батьком бажання спілкуватись із сином, який його не знає, вона звернулась за допомогою до дитячого психолога, щоб визначити, чи можливе таке спілкування та за таких умов, з метою не нашкодити дитині, оскільки син сором`язливий хлопчик i важко іде на контакт з незнайомими людьми. При цьому, психологом встановлено, що психоемоційні стосунки між біологічним батьком та малолітнім сином відсутні, дитина не знає та не пам`ятає свого біологічного батька та вважає своїм батьком вітчима. Для встановлення контакту між дитиною та біологічним батьком необхідно залучити психолога, зустрічі мають відбуватись в присутності матері. Отже, очевидним є висновок, розпочинати будь яке спілкування позивача з сином необхідно за участі психолога, в іншому випадку таке спілкування може негативно відобразитися на психологічному стані дитини. Крім того, у судовому засіданні, була заслухана думка дитини, який пояснив, що у нього є тато Рома, а з іншим він немає бажання спілкуватись навіть по телефону, зазначив що біологічний батько жодного разу до нього не приходив i не дзвонив, i зараз коли в нього е тато ОСОБА_5 інший тато йому не потрібен.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 просить рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Смірнова І.С. подали відзив на апеляційну скаргу, вважають рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає інтересам дитини, ухвалено судом з урахуванням права дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 бажає брати участь у спілкуванні та вихованні свого малолітнього сина ОСОБА_3 , проявляє ініціативу в цьому, офіційно працевлаштований, сплачує аліменти на утримання дитини, відсутні належні та допустимі докази щодо негативного впливу батька на нормальний розвиток дитини. При цьому, судом вірно зазначено, що сприйняття дитиною батька, зумовлене конфліктною ситуацією, яка склалася між його батьками. Зважаючи, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, виконує обов`язки по захисту Батьківщини, в тому числі в зоні проведення бойових дій, участь у вихованні та спілкуванні з дитиною можлива на даний час виключно в телефонному режимі, в тому числі в режимі відеозв`язку. Судом першої інстанції враховано якнайращі інтереси дитини, його графік навчання і відпочинку, режим дня, також враховано було думку дитини, обставини справи, висновок психолога щодо необхідності спілкування батька з дитиною в присутності матері. Крім того, визначений судом спосіб спілкування не перешкоджає батькам, у випадку такої необхідності в інтересах дитини, залучати до спілкування під час відеозв`язку психолога. Не заслуговують на увагу твердження апелянтки про відсутність з її сторони перешкод у спілкуванні батька з сином. Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_2 чинилися перешкоди відповідачкою у спілкуванні з сином, оскільки, остання заперечує їх спілкування, а тому батько звернувся до суду із цим позовом. Так, в матеріалах справи містяться додаткові пояснення ОСОБА_1 в яких остання не погоджується з висновком органу опіки та піклування № 03-28/712 від 18.02.2025 р. та зазначає, що з врахуванням функції сучасних мобільних додатків, знайомство та декілька перших розмов, з метою налагодження контакту, можливо провести з участю психолога, за умови що будуть встановлені конкретні дні та години для такого спілкування. Але вже у відзиві на уточнену позовну заяву, зазначає, що у позовних вимогах необхідно відмовити. Також просить врахувати, що ОСОБА_1 заперечує проти визначення судом першої інстанції такого способу спілкування батька з дитиною, як через засоби мобільного зв`язку, в т.ч. в режимі відеозв`язку, в її присутності кожного дня з 16:00 год. 18:00 год., а ОСОБА_2 продовжує наполягати, що мирним шляхом, шляхом перемовин, врегулювати даний спір щодо його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною йому не вдавалося, матір дитини не бажає його присутності в житті дитини в т.ч. і шляхом створювання перешкод у їх спілкуванні з сином, що і призвело до необхідності звернутися за захистом порушених прав до суду.

Заслухавши доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що сторони з 24.04.2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі і є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2016 року, яке набрало законної сили 24.05.2016 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви 06.04.2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.05.2017, яке набрало законної сили 06.06.2017 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано.

Після розірвання шлюбу малолітній син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишився проживати разом із матір`ю.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради №01-22/56 від 16.07.2017 року визначено спосіб спілкування ОСОБА_2 з сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щосуботи або щонеділі з 15:00 год до 17:00 год в присутності матері дитини.

Однак між сторонами не досягнуто домовленості щодо способу участі батька у вихованні та спілкуванні з сином, у зв`язку з чим останній 03.01.2020 року з метою вирішення конфліктної ситуації звернувся із письмовою заявою до органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради.

Звернення ОСОБА_2 було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 13.01.2020. Під час засідання мати дитини ОСОБА_6 повідомила, що вона заперечує проти того, щоб батько бачився з сином. Крім того, повідомила, що вона в суботу і неділю працює, тому комісією було рекомендовано змінити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 .

Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради №11 від 16.01.2020 року визначено спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним: щопонеділка з 17:00 год до 19:00 год в присутності матері; висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради №01-20/526 від 16.02.2017 року визнано таким, що втратив чинність.

Згідно рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2022 року, яке набрало законної сили 03.11.2022 року, зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 щомісячно на підставі рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2016 року, з 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11.11.2023 року вбачається, що відповідач ОСОБА_6 11.11.2023 року вступила в зареєстрований шлюб з ОСОБА_7 , після чого почала носити прізвище « ОСОБА_8 ». В шлюбі у них народився син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується даними свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_2 від 03.12.2024 року.

Відповідно до рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 16.01.2024 року, яке залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 10.12.2024 року, змінено розмір аліментів, визначених рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.10.2022 року, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Позивач ОСОБА_2 є військовослужбовцем Збройних Сил України.

З психологічної характеристики № 02-13/471 від 26.12.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої психологом Шепетівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді вбачається, що психоемоційні стосунки між біологічним батьком ОСОБА_2 та малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Малолітній ОСОБА_4 не знає та не пам`ятає свого біологічного батька та вважає батьком свого вітчима ОСОБА_7 . Для встановлення контакту між дитиною та батьком необхідно залучити психолога. Зустрічі мають відбутися в присутності матері.

Відповідно до висновку № 03-28/712 від 18.02.2025 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради вважає доцільним визначення судом способу участі ОСОБА_2 у вихованні малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та спілкуванні з ним - в телефонному режимі та з допомогою соціальних мереж, в присутності матері дитини, до 21 год.

Отже як встановлено з матеріалів справи між батьками існує спір щодо порядку участі батька у вихованні дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною першою статті 151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а стаття 153 цього Кодексу встановлює право матері, батька та дитина на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно статті 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, якщо у той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд апеляційної інстанції вважає що встановленим є факт конфліктної ситуації між сторонами та наявність спору між батьками щодо участі батька у вихованні дитини і вільно досягти згоди щодо способу участі батька, який проживає окремо від дитини, у її вихованні і спілкуванні із нею вони не можуть.

Відтак висновок суду щодо встановлення саме такого порядку є законним та відповідає найкращим інтересам дитини.

Вирішуючи спір між батьками щодо участі батька у вихованні дитини, суд першої інстанції враховував всі обставини справи, зокрема вік і стан здоров`я неповнолітнього ОСОБА_10 .

Суд дотримався розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дітей, що сприятиме у повній мірі його нормальному розвитку і забезпечить рівність прав батьків у вихованні дитини.

Також суд при визначені порядку участі батька у вихованні дитини правомірно врахував висновок психолога та відносини між дитиною і батьком, що склались на даний час, визначивши здійснення спілкування сина з батьком в присутності матері.

Щодо вказаного порядку позивач не заперечив та з таким рішенням суду поголився, не оскарживши його в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги, що в ході розгляду справи не було надано доказів вини апелянта у здійсненні перешкод у спілкуванні батька з сином і того що вони нібито не можуть дійти згоди у визначенні графіку спілкування дитини з батьком слід відхилити.

З матеріалів справи вбачається, що існує спір щодо порядку участі батька у вихованні дитини, з боку матері є перешкоди в спілкуванні, що підтверджується письмовими доказами, в тому числі і відповідними висновками органу опіки і піклування ще до звернення позивача з позовом до суду.

Навіть сам факт оскарження даного рішення свідчать про незгоду матері на участь батька у вихованні дитини. Наявність рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 11 від 16.01.2020 року про визначення способу і порядку зустрічей батька із сином не спростовує доводів апелянта, так як дане рішення було ухвалено 5 років назад.

Також, відхиляючи такі доводи апелянта, суд враховує, що позивач проходить військову службу, приймає участь у бойових діях, що однозначно впливає на його вільну можливість спілкуватись з сином у час, визначений органом опіки і піклування, та може унеможливлювати таке спілкування.

Проживання сина сторін з матір`ю, вітчимом та меншим братом, наявність хороших та дружніх стосунків з вітчимом жодним чином не позбавляє біологічного батька дитини права на спілкування з сином, яке той має згідно вимог сімейного законодавства.

Також посилання апелянта на те, що спілкування батька з сином має проводитись з участю психолога не може бути підставою для скасування рішення суду. Відповідач не позбавлена можливості запросити на перші побачення сина з батьком психолога і скористатись його послугами і рішення суду для цього не є обов`язковим.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25 липня 2025 року.

Судді А.М. Костенко Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова