ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9215/21
провадження № 2/753/634/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 14821,20 грн заборгованості за кредитним договором, з яких: 5608,48 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9212,72 грн - заборгованість по простроченими відсоткам.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним..

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 травня 2021 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16 липня 2021 року відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог та заявила про застосування позовної давності. Відповідач зазначає, що останнє погашення нею кредиту відбулося 06 лютого 2016 року на суму 1020,00 грн і надалі зобов`язання щодо погашення кредиту вона не виконувала. Оскільки з позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся у квітні 2021 року, пройшло більше 5 років з моменту останньої сплати, то зі сторони позивача має пропуск позовної давності.

Позивач 04 серпня 2021 року подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що пунктом 1.1.7.31 Умов надання банківських послуг строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені) був збільшений до 50 років. Крім цього, строк дії карки був встановлений до останнього дня 11 місяця 2017 року і до цієї дати клієнт має можливість користуватися кредитним коштами в межах встановленого ліміту, а тому позов подано в межах позовної давності.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 18 грудня 2013 року відповідачем була підписана Заява № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Підписавши заяву, відповідач погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщенні на сайті Банку www.privat.ua), тарифами банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування. Відповідач підтвердив своє волевиявлення щодо приєднання до Умов.

Відповідно до довідки банку відповідачу надавались кредитні картки: НОМЕР_1 від 18 грудня 2013 року, термін дії до грудня 2015 року; НОМЕР_5 від 18 грудня 2013 року, термін дії до серпня 2017 року, НОМЕР_3 від 26 серпня 2014 року, термін дії до листопада 2017 року, НОМЕР_4 від 28 березня 2015 року, термін дії до листопада 2017 року.

Згідно із довідкою про зміну умов кредитування старт карткового рахунку почався 10 жовтня 2012 року, 18 грудня 2013 року кредитний ліміт встановлено у сумі 5 800 грн., станом на 15 січня 2020 року кредитний ліміт був установлений на рівні 0 грн.

Анкета-заява містить анкетні дані, контактну інформацію та підпис відповідача.

З наданої позивачем виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, але платежі на погашення заборгованості вносив нерегулярно і не в повному обсязі.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18 грудня 2013 року слідує, що загальна заборгованість відповідача за договором станом на 20 квітня 2021 року становить 14821,20 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 608,48 грн. та процентів за користування кредитом у сумі 9 212,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на Умови та Правила надання банківських послуг щодо використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, а також Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які встановлюють правила випуску, обслуговування і використання кредитних карт Банку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Будь-яких заперечень щодо сум заявленої до стягнення заборгованості відповідач суду не надав, натомість заявив про застосування позовної давності до заявлених вимог.

Як передбачено статтею 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно із приписами статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Статтею 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як слідує з пункту 1.1.7.31 Умов та Правил надання банківських послуг, до яких позивач приєдналася згідно із поданою заявою, строк позовної давності за кредитним договором щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені) був збільшений до 50 років.

З огляду на викладене з позовом до суду позивач звернувся у межах позовної давності.

Отже, зважаючи на те, що позичальник ОСОБА_1 не виконала грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права кредитодавця АТ КБ «ПриватБанк» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18 грудня 2013 року станом на 20 квітня 2021 року у розмірі 14 821 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять одну) грн. 20 коп. та судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, )

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22 липня 2025 року.

Суддя Олександр ЯКУСИК