Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/3122/25
Провадження № 2/279/1492/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2025 року м. Коростень

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Івашкевич О.Г., з секретарем судового засідання Маковською Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу № 279/3122/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", в інтересах якого діє представник Романенко М.Е., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан" подала заявку на отримання кредиту. Отримавши проект кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомилася з усіма його умовами та шляхом накладення електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора підписала його.

Таким чином 19.06.2025 року між ТОВ "Мілоан" та відповідачем в електронній формі з дотриманням ст. 11,12 Закону України "Про електронну комерцію" було укладено договір про споживчий кредит №102606059.

ТОВ "Мілоан" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. Відповідачу на підставі платіжного доручення, на картковий рахунок, були перераховані кредитні кошти в сумі 4000 грн. Відповідач свої кредитні зобов`язання за Договором не виконала.

30.09.2021 року між ТОВ "Мілоан" і ТОВ "Діджи Фінанс" укладено договір відступлення прав вимоги №09Т, за умовами якого ТОВ "Діджи Фінанс" отримало право грошової вимоги за кредитним договором №102606059 від 19.06.2021 року.

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 17600 грн., з яких : заборгованість за тілом кредиту - 4000 грн.; заборгованість за відсотками - 13200 грн.; заборгованість за комісійними винагородами - 400 грн. та заборгованість за пенею - 0,00 грн.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач направив відповідачу досудову вимогу про сплату заборгованості, однак заборгованість залишилася не погашеною. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань, ігнорує вимоги та добровільно не погашає прострочену заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №102606059 від 19.06.2021 року у розмірі 17600 грн., понесені судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ "Діджи Фінанс" у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.05.2025 року відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Відповідач ухвалу про відкриття провадження у справі отримала 30.05.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, подала до суду відзив на позов, у якому у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Зазначає, що 19.06.2021 року нею було підписано заяву-анкету, в якій погоджена процентна ставка та 30 денний строк користування кредитом. Спірного договору сторони не узгоджували, оскільки в анкеті-заяві не узгоджено процентну ставку за користування кредитом понад встановлений 30 денний строк, а тому відсутні підстави вважати, що сторони у письмовому вигляді обумовили сплату процентів за користування кредитними коштами. Вказує, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання повернути йому фактично отримані грошові кошти (тіло кредиту) у сумі 4000 грн.

Одночасно з відзивом на позов, відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій просить застосувати строки позовної давності та відмовити ТОВ "Діджи Фінанс" у задоволенні позовних вимог, оскільки позивач звернувся з позовом до суду після спливу, а саме 3 років і 8 місяців, строку звернення до суду.

Представник позивача, у встановлений строк надав відповідь на відзив, у якій зазначає, що обставини, на які посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог - є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладеного правочину, нормам чинного законодавства, ряду правових позицій викладених в Постановах ВСУ, а отже є такими що не підлягають задоволенню та не повинні братися судом до уваги.

Кредитний договір, який був укладений з відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідач за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ "Мілоан" подала заявку на отримання кредиту. Тобто, відповідач з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної неї фінансової установи та отримала від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Після чого електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, підписала кредитний договір.

Своїм підписом відповідач посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, а отже правочин вчинено в формі, встановленій законом.

Жодних заперечень з боку відповідача при укладенні договору висловлено не було. Ніяких застережень або зауважень з боку відповідача щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договору або додаткової угоди під час їх підписання, не надходило.

Зазначає, що у випадку неповного розуміння умов договору позики у відповідача була можливість відмовитися від підписання даного договору, якою вона не скористалася.

Щодо позовної давності представник позивача вказує, що з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.

Відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк його дії.

15 березня 2022 року Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19.

Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Зазначає, що по суті з 15 березня 2022 року зупинився облік перебігу позовної давності для будь-яких зацікавлених у судовому захисті осіб. Причому, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування воєнного стану. І лише від дня припинення останнього, плин строку захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного суб`єктивного права в судовому порядку продовжиться, з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Правом подачі заперечення відповідач не скористався.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування.

19.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102606059. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження умов кредитування.

Відповідно до умов укладеного договору ТОВ "Мілоан" надало відповідачу кредит у розмірі 4000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №28935317 від 19.06.2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії з надання кредиту та процентів за користування кредитом: 19.07.2021 року. Комісія за надання кредиту становить 400 грн., яка нараховується за ставкою 10 відсотків (%) від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 1200 грн., які нараховуються зі ставкою 1,00 відсотків (%) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків (%) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки фіксований (розділ 1 Договору).

Укладаючи Договір сторони також узгодили порядок продовження (пролонгації) строку користування кредитом на пільгових та стандартних (базових) умовах (п. 2.3.-2.3.1.2. розділу 2 Договору).

Відповідач кредитними коштами скористалася, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.

30.09.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Діджи Фінанс" укладений договір факторингу №09Т, відповідно до якого ТОВ "Мілоан" передає (відступає) за плату ТОВ "Діджи фінанс" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаним в реєстрі боржників.

З витягу з додатку до договору факторингу від 30.09.2021 року вбачається, що ТОВ "Діджи Фінанс" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №102606059 від 19.06.2021 року у сумі 17600 грн., з яких: 4000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 13200 грн. - заборгованість за відсотками; 400 грн. - заборгованість за комісією та 0 грн. - заборгованість за пенею, що також підтверджується і відомістю про щоденні нарахування та погашення наданою первісним кредитором ТОВ "Мілоан" за кредитним договором №102606059.

Таким чином, ТОВ "Діджи Фінанс" є належним позивачем у справі.

Після відступлення права грошової вимоги за договором факторингу, позивач, суму заборгованості, що була визначена первісним кредитором (кредитодавцем ТОВ "Мілоан") не змінював. Відповідач, в свою чергу, не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості за договором ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора.

Факт укладання кредитного договору №102606059 від 19.06.2021 року та отримання кредитних коштів у розмірі 4000 грн. на картковий рахунок відповідачем не заперечується.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно зі частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства.

Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач пройшла ідентифікацію та верифікацію особи, заповнив анкету-заяву на кредит на сайті первісного кредитора, з зазначенням ПІБ, даних паспорта, РНОКПП, місця реєстрації та місця проживання, місця роботи, зазначила дані про доходи, контактні дані, ознайомилася з інформацією про умови кредитування та орієнтовну вартість кредиту, шляхом введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписала кредитний договір із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому їй були перераховані кошти у розмірі, встановленому договором.

Тобто відповідач вчинила ряд дій без здійснення яких договір не був би укладеним.

Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами договору та що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Доказів того, що волевиявлення відповідача при укладані договорів було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі до суду надано не було. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами.

Суд не бере до уваги доводи відповідача, щодо не узгодження сторонами спірного договору в заяві-анкеті на кредит відсоткової ставки понад встановлений 30 денний строк, оскільки, укладаючи та підписуючи договір про споживчий кредит сторонами узгоджено порядок продовження (пролонгації) строку користування кредитом на пільгових та стандартних (базових) умовах (п. 2.3.-2.3.1.2. розділу 2 Договору).

Судом встановлено, що нарахування процентів первісним кредитором ТОВ "Мілоан" здійснювалося в межах строку кредитування передбаченого договором. Проценти розраховувалися шляхом множення фактичного залишку кредиту на процентну ставку, яка застосовується у відповідні періоди, тобто у розмірі 1% у строк кредитування (30 к.д.) та у розмірі 5% у період пролонгації строку кредитування (кожен наступний день після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не більше 60 днів).

Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктивний склад у частині кредитора.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі частинами 1,2 статті 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Положеннями частини 1 статті 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За змістом статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом Украiни "Про електронну комерцію" та Законом України "Про споживче кредитування".

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит.

Відповідно до пунктів 5,6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію).

За правилом часини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно зі статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону).

Положеннями частини 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 1, 2, 3 статті 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі.

Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом.

Суд також відхиляє доводи відповідача щодо застосування строків позовної давності та звертає увагу відповідача на наступні обставини.

ТОВ "Діджи Фінанс" звернулося до суду з позовом 21 травня 2025 року.

Заявляючи клопотання про застосування строків позовної давності відповідач просила відмовити у задоволені позову в повному обсязі, оскільки ТОВ "Діджи Фінанс" звернулося з позовом до суду після 3 років і 8 місяців від дня, коли достеменно володіло інформацією про порушення свого права.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про всановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

24 лютого 2022 року Указом Презедента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперешній час.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Законом України від 14.05.2025 року №4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", набрання чинності якого відбудеться 04.09.2025 року, буде відновлено обчислення строків позовної давності.

Таким чином, враховуючи те, що на всій території України було запроваджено карантин, який діяв до 30 червня 2023 року, під час дії якого строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину та враховуючи введення на території України воєнного стану з 24 лютого 2024 року, який продовжувався та діє на теперешній час, перебіг позовної давності, визначений Цивільним кодексом України, був зупинений, та поновлений лише 04.09.2025 року.

Тобто період заборгованості не виходить за строки позовної давності.

Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена останньою добровільно, вимога позивача, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі, а відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №102606059 від 19.06.2021 року в сумі 17600 грн.

Згідно зі ч. 1,2, ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до приписів ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України).

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги, додаткова угода до договору про надання правової допомоги, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги з детальним описом робіт (наданням правових послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13.03.2025 року по справі №275/150/22 зазначив, що суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт.

З огляду на наведені правові норми, відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., оскільки позовні вимоги задоволено повністю, вказані витрати відповідачем не спростовані, а їх розмір є документально підтвердженим та доведеним.

Керуючись ст. 4,12, 13, 19, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 265, 273,279, 354,355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", заборгованість за договором про споживчий кредит №102606059 від 19.06.2021 року у розмірі 17600 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та 6000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 26022 (двадцять шість тисяч двадцять дві) гривнi 40 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його винесення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", місце знаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя: Оксана ІВАШКЕВИЧ