Справа № 489/3908/16-ц
Провадження №2-зз/489/18/25
УХВАЛА

про скасування заходів забезпечення позову

25 липня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 489/3908/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту і довіреності недійсними,

встановив:

В липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову по справі № 489/3908/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту і довіреності недійсними.

Свої вимоги мотивувала тим, що в провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа 489/3908/16-ц за позовом ОСОБА_2 до неї про визнання заповіту і довіреності недійсними. Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16.08.2025 за заявою позивача було накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , заборонивши здійснення відносно нього будь-яких угод, пов`язаних з його відчуженням (купівлі-продаж, міна, дарування і т.п.). В подальшому позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без розгляду відповідно до ухвали суду від 08.12.2016. Дана ухвала набрала законної сили. Проте заходи забезпечення позову у вигляді арешту майна, що належить ОСОБА_1 , продовжують діяти до теперішнього часу, що порушує її права на вільне розпорядження своїм майно.

Оскільки на теперішній час ухвала суду про залишення позову без розгляду набрала законної сили, ОСОБА_1 просить суд скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 15.07.2025 заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

25.07.2025 на адресу суду від ОСОБА_2 надійшли заперечення проти задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову. Вказані заперечення обґрунтовані ним, що скасування арешту на домоволодіння АДРЕСА_1 може призвести до порушення її прав як спадкоємця за законом на зазначене майно, оскільки під час здійснення заходів у кримінальному провадженні № 0002303 було встановлено підробленість заповіту, на підставі якого ОСОБА_1 набула право власності на спірне майно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 вимоги про скасування заходів забезпечення позову підтримала та просила їх задовольнити.

Заінтересована особа (позивач) ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, оскільки на теперішній час спір між сторонами щодо нерухомого майна остаточно не вирішено. Також просила направити всі матеріали заяви ОСОБА_1 про скасування заходів про забезпечення позову до правоохоронних органів м. Миколаєва.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

08.08.2016 ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту і довіреності недійсними. Відповідно до ухвали суду від 16.08.2016 відкрито провадження у справі.

16.08.2016 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено ухвалу про забезпечення позову по справі № 489/3908/16-ц (провадження № 2/489/2227/2016), відповідно до якої накладено арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 , заборонивши здійснення відносно нього будь-яких угод, пов`язаних з його відчуженням (купівля-продаж, міна, дарування і т.п.).

14.11.2016 на адресу Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла зава від позивача ОСОБА_2 про залишення поданого нею позову про визнання заповіту і довіреності недійсними без розгляду.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.12.2016 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту і довіреності недійсними залишено без розгляду. При цьому питання про скасування заходів забезпечення позову судом вирішено не було. Ухвала набрала законної сили.

Згідно положень ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно частин дев`ятої, десятої статті 158 ЦПК Україниу випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 визначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Системний аналіз положень статті 158 ЦПК України свідчить про те, що однією з підстав для скасування заходів забезпечення позову може бути постановлення судом ухвали про залишення позову без розгляду.

Перелік підстав продовження дії заходів забезпечення позову, встановлений у ЦПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Зазначені положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні. Враховуючи вимогу "якості закону", наведені норми процесуального закону повинні бути доступні відповідачу, який, крім того, повинен передбачати їх наслідки для себе, а також наведені статті закону повинні відповідати принципу верховенства права.

Системний аналіз положень статті 158 ЦПК України вказує на те, що у питанні скасування заходів забезпечення позову суд наділений певними дискреційними повноваженнями. З огляду на це, заходи забезпечення позову, за підставами їх скасування, можна умовно поділити на дві категорії: заходи забезпечення позову, які підлягають скасуванню з підстав, визначених Законом, та заходи забезпечення позову, які скасовуються з підстав, визначених судом.

До категорії заходів забезпечення позову, що скасовуються у випадках, визначених Законом, можна віднести ситуації, врегульовані положеннями частин 7-10 та частиною 13 статті 158 ЦПК України. Вищевказані випадки скасування або припинення дії заходів забезпечення позову обумовлені настанням конкретних обставин, з якими закон пов`язує скасування (припинення) заходів забезпечення позову, зокрема, відмова у задоволенні позову, залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі, повернення позовної заяви, тощо.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що розгляд справи № 489/3908/16-ц завершено постановленням ухвали про залишення позову без розгляду, яка набрала законної сили, при цьому питання про скасування заходів забезпечення позову до теперішнього часу не вирішено, суд вважає, що заява ОСОБА_1 обґрунтована і підлягає задоволенню, а застосовані судом в межах розгляду справи № 489/3908/16-ц заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення позивача ОСОБА_2 щодо того, що скасування заходів забезпечення позову може вплинути на її права як спадкоємиці спірного майна, оскільки на теперішній час існують сумніви щодо достовірності правочинів, на підставі яких ОСОБА_1 набула право власності на спірне майне, з наступних підстав. Так, згідно наданих позивачем доказів кримінальне провадження з цього приводу закрито 13.06.2020. Крім того, заходи забезпечення позову були застосовані судом у межах конкретної цивільної справи, розгляд якої завершено ще 08.12.2016 на підставі залишення позову без розгляду за заявою самої ж ОСОБА_2 . За таких обставин, Цивільним процесуальним кодексом чітко визначено підстави для скасування заходів забезпечення позову, які існують у даному випадку, та продовження дії таких заходів порушує права та законні інтереси відповідача ОСОБА_1 на розпорядженням належним їй на праві власності нерухомим майном.

Що стосується вимоги ОСОБА_2 про постановлення окремої ухвали стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, вона не підлягає задоволенню, оскільки таке порушення при розгляді заяви про скасування заходів забезпечення позову судом достовірно встановлено не було. При цьому суд роз`яснює ОСОБА_2 , що вона має право особисто звернутись до правоохоронних органів в разі, якщо вона вважає, що відносно неї або її майна було вчинено будь-які протиправні дії.

Будь-яких перешкод для скасування заходів забезпечення позову судом не встановлено.

Враховуючи наведені положення статті 158 ЦПК України, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про скасування заходів забезпечення позову та її задоволення.

Керуючись статтею 158 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.08.2016 по цивільній справі № 489/3908/16-ц (провадження № 2/489/2227/2016), а саме арешт на домоволодіння АДРЕСА_1 у вигляді заборони здійснення відносно нього будь-яких угод, пов`язаних з його відчуженням (купівля-продаж, міна, дарування і т.п.).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складно 25.07.2025.

Суддя Г.А. Микульшина