№ провадження 2-о/646/34/2025
Справа № 646/306/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді Барабанової В.В.

присяжних Цеми В.О., Лашиної Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Циб Сергій Вікторович, заінтересовані особи: Головне управління Національної поліції в Харківській області, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою, -

встановив:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Циб С.В. звернулася до суду із заявою, у якій просить оголосити її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце народження: с. Таранівка, Зміївського району, Харківської області, місце проживання: АДРЕСА_1 померлим.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим 24.07.1993 відділом РАЦС Куп`янського міськвиконкому Харківської області.

Громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , був призваний до лав Збройних сил України 10.12.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.07.2024 ОСОБА_2 зник без вісті, про що було повідомлено його дружину - Заявника, повідомленням на зниклих безвісті від 05.07.2024 року №81.

Згідно повідомлення про зниклих безвісті №81 від 05.07.2024 №1232, ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її чоловік стрілець-санітар 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісті 03.07.2024 в населеному пункті Глибоке, Харківського району, Харківської області.

Таким чином, наявні підстави вважати, що ОСОБА_2 помер внаслідок воєнних дій.

Заявниця зазначає, що оголошення померлим її чоловіка необхідне їй з метою визначення долі його спадкового майна, вирішення питання щодо отримання компенсації сім`ї загиблого.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду міста Харкова від 14.02.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

Заявниця та її представник просили справу розглянути у їх відсутність.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, направив до суду письмові пояснення, зазначивши про наступне.

Заявниця ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сержант ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до сповіщення сім`ї від 05.07.2024 року №81, ОСОБА_2 03.07.2024 зник безвісти під час ведення бойових дій на території Харківської області.

Відповідно до пункту 15 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 730), Міністерство оборони України є окремою юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Разом з цим, є визначальним той факт, що ОСОБА_2 не займав жодної посади в штаті саме Міністерства оборони України, як юридичної особи, військової служби безпосередньо в Міністерстві оборони України не проходив, а отже, будь-які безпосередні правовідносини між ОСОБА_2 та Міністерством оборони України місця не має.

Положеннями частини першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Змістом пункту 8 частини першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

ЦПК України передбачає чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органи ДРАЦСу можуть видати свідоцтво про смерть: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою внаслідок нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); визнання фізичної особи померлою (статті 305 - 309 ЦПК України).

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно частини першої статті 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Нормами чинного цивільного законодавства України визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Зазначають, що Постановою Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 по справі № 755/11021/22 касаційну скаргу Міністерства оборони України задоволено частково.

Просять суд врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у своїй постанові від 11.12.2024 по справі № 755/11021/22:

«Щодо початку відліку строку, передбаченого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою

38. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

39. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

40. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

41. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

43. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

45. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

49. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

50. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

51. Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).

52. За змістом статті 1 закону України від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):

- воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

- бойові дії форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

- воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;

- район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

53. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

56. Збройний конфлікт це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).

57. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

58. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.

60. Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.

61. Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних Дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

62. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

70. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

71. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

72. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання - забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.

81. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

82. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309).

83. У цьому Наказі №309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

84. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

92. Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.

94. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

95. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

96. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

97. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

98. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

99. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.»

Таким чином, Міноборони вважає, що заява про оголошення фізичної особи померлої підлягає задоволенню після спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись статтею 307 ЦПК України, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Так, останнім місцем роботи (служби) ОСОБА_2 саме є військова частина НОМЕР_1 .

У своєму листі Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду №1300/0/208-24 від 07.06.2024 звернув увагу місцевих та апеляційних судів на необхідність залучення військових частин до участі у певних категоріях справ у якості заінтересованих осіб, зокрема справ про визнання особи безвісно відсутньою.

Такий висновок Верховного Суду обумовлений тим, що рішення судів у такій категорії справ є підставою для виключення військовослужбовців зі списків особового складу військових частин та для припинення виплати членам сімей таких військовослужбовців грошового забезпечення. Метою залучення військових частин до участі у такій категорії справ є недопущення порушення законодавства в частині виплат грошового забезпечення, уникнення переплат бюджетних коштів та оперативне оформлення документів для виключення осіб зі списків особового складу.

Також, Верховний Суд зазначає про те, що під час розгляду таких категорій справ судам необхідно забезпечити отримання відомостей щодо фізичної особи, місцем перебування якої невідоме, наявних за останнім місцем роботи (у даному випадку - служби) і такі відомості мають бути наявними саме у військових частинах.

У зв`язку з вищенаведеним, просили врахувати правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22, прийняти рішення в межах чинного законодавства, що не суперечить інтересам обороноздатності України в умовах введеного на території України воєнного стану. Розгляд справи провести без участі представника Міністерства оборони України.

Представник заінтересованої особи Головного управління Національної поліції в Харківській області у судове засідання не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце проведення судового засідання, будь-яких заяв, клопотань від останнього до суду не надходило.

Представник заінтересованої особи Військової частини НОМЕР_1 у судове засідання також не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце проведення судового засідання, будь-яких заяв, клопотань від останнього до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи.

На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 видане 24.07.1993 відділом РАЦС Куп`янського міськвиконкому Харківської області.

Громадянин України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 , був призваний до лав Збройних сил України 10.12.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

03.07.2024 ОСОБА_2 зник без вісті, про що було повідомлено його дружину - Заявника, повідомленням на зниклих безвісті від 05.07.2024 року №81.

Згідно повідомлення про зниклих безвісті №81 від 05.07.2024 №1232, ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її чоловік стрілець-санітар 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісті 03.07.2024 в населеному пункті Глибоке, Харківського району, Харківської області.

Мобільний телефон ОСОБА_2 та його особисті речі були направлені Заявнику.

На адвокатський запит від 09.12.2024 до військовій частині НОМЕР_1 , було отримано відповідь за №01/02/101/02/4708 від 15.12.2024 стосовно зниклого безвісті сержанта ОСОБА_2 , а саме: надійшла копія акту службового розслідування на 6 аркушах.

У відповіді на адвокатський запит зазначається, що відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017, наказу командира військової частини НОМЕР_1 ,- №330 від 03.07.2024 було проведено службове розслідування з метою уточнення обставин зникнення безвісті стрільця-санітара 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_2 , а також встановлення ступеня вини осіб, чиї дії або бездіяльність стали причиною зникнення безвісти військовослужбовця.

З рапорту ТВО командира 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 за вхідним №9836 від 03.07.2024 стало відомо, що 03.07.2024 в період з 22 год. 29 хв. по 22 год. 58 хв. внаслідок обстрілу з міномету 120 мм. позиції відділення «ШТАТ» в районі н.п. Глибоке (Харківська обл.) з напрямку н.п. Стрілеча зник безвісті стрілець-санітар 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 , про що свідчить запис в журналі ведення бойових дій. Наступного дня 04.07.2024 близько 03 год. 20 хв. молодший лейтенант ОСОБА_3 віддав наказ кулеметнику 2 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти молодшому сержанту ОСОБА_4 провести пошуки сержанта ОСОБА_2 на позиції відділення «ШТАТ». 04.07.2024 близько 04 год. 20 хв. молодший сержант ОСОБА_4 доповів молодшому лейтенанту ОСОБА_3 , що знайти сержанта ОСОБА_2 йому не вдалося. Подальші пошуки виявилось неможливо провести зважаючи на постійні, щільні обстріли противником позицій батальйону з артилерії. Проявів боягузтва через небажання виконувати обов`язки військової служби в умовах бойової обстановки стрілець-санітар 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 ніколи не виказував.

Також, актом службового розслідування були встановлені наступні обставини та факти:

1) Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №40 від 09.02.2023, військовослужбовця військової служби за мобілізацією сержанта ОСОБА_2 , який прибув для проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено на посаду стрільця снайпера 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

2) Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №60 від 01.03.2023, військовослужбовця військової служби за мобілізацією сержанта ОСОБА_2 , стрільця снайпера 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , увільнено від займаної посади та призначено на посаду стрільця-санітара 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 .

3) Згідно бойового розпорядження командира №285 від 02.07.2024, командиру 3 мотопіхотної роти поставлено бойове завдання 03.07.2024 обладнати і стійко утримувати ротний опорний пункт та не допустити просування противника у напрямку н.п. Стрілеча, н.п. Липці.

4) Відповідно до записів у журналі ведення бойових дій (за номенклатурою справ 2024 року №01/02/54/3 від 01.06.2024) за 03.07.2024, встановлено, що в період з 22 год. 29 хв. по 22 год. 58 хв. внаслідок обстрілу з міномету 120 мм. позиції відділення «ШТАТ» в районі н.п. Глибоке (Харківська обл.) з напрямку н.п. Стрілеча зник безвісті стрілець-санітар 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 3 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_2 .

5) Зникнення безвісти сержанта ОСОБА_2 настало під час виконання бойового завдання в зоні ведення бойових дій. Пов`язано з виконанням обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.

6) Місце та час зникнення безвісти сержанта ОСОБА_2 район н.п. Глибоке, Харківського району Харківської області ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В резолютивній частині акту службового розслідування наголошується, що:

1)Службове розслідування вважати завершеним.

2) Вважати військовослужбовця військової служби за мобілізацією сержанта ОСОБА_2 зниклим безвісті з 03.07.2024.

10.01.2025 Заявником подано до правоохоронних органів заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 110 Кримінального кодексу України, у зв`язку з ти, що внаслідок протиправних дій з боку російської федерації, які проявлялись у незаконних військових діях, вчинених з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України зник без вісті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У заяві про вчинення кримінального правопорушення Заявник просила визнати її потерпілою за вищевикладеними у заяві фактами, щодо вчинення кримінальних правопорушень, які передбачено ч. 3 ст. 110 КК України.

Як убачається з листа Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» Міністерства розвитку громад та територій України від 02.07.2025 відомості про ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні.

Листом Координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими від 21.05.2025 повідомляється, що в інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими (далі - інформаційна система) містяться наступні відомості: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутнє підтвердження від Міжнародного Комітету Червоного Хреста або зі сторони російської федерації про перебування в полоні, стан здоров`я та місце утримання.

Як свідчить лист головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 18.03.2025 у межах повноважень, наданих Адміністрацією Державної прикордонної служби України повідомляють, що за результатами проведеної перевірки інформації, що зберігається в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України, в`їхали на тимчасово окуповану територію України або виїхали з такої території» (далі - База даних), що функціонує відповідно до Положення про цю Базу даних, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.09.2022 № 614, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 26.10.2022 за № 1319/38655, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 03 липня 2024 до 20.05.2025 (станом на 08:35) в Базі даних не виявлено.

Таким чином, наявні підстави вважати, що ОСОБА_2 помер внаслідок воєнних дій.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Місцем проживання Заявника та останнім відомим місцем проживання ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

У статті 306 Цивільного процесуального кодексу України зокрема визначено обов`язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази.

Статтею 47 ЦК України встановлено правові наслідки оголошення фізичної особи померлою, зокрема:

1. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

2. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

Згідно п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим, у разі неможливості встановлення факту його смерті, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце за певний час та за певних обставин.

Заявник звертається до суду, щодо оголошення ОСОБА_2 померлим, з метою визначення долі його спадкового майна, вирішення питання щодо отримання компенсації сім`ї загиблого.

Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України, фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Оскільки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовослужбовцем, зник без вісті у зв`язку з воєнними діями, що є підставою вважати його загиблим, тому суд вважає необхідним оголосити його померлим від дня його вірогідної смерті, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що матеріалами справи достатньо підтверджується той факт, що військовослужбовець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- загинув, а тому заява є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, тому наявні підстави для її задоволення.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 48 ЦК України якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Керуючись ст. 46 ЦК України, ст.ст. 247, 294, 305-308, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат Циб Сергій Вікторович, заінтересовані особи: Головне управління Національної поліції в Харківській області, Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 про оголошення фізичної особи померлою задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце народження: с. Таранівка, Зміївського району, Харківської області, місце проживання: АДРЕСА_1 померлим.

Датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати 03.07.2024.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: В.В. Барабанова

Присяжні: Н.В. Лашина

В.О. Цема