Номер провадження: 22-ц/813/4307/25
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

представник позивача - ОСОБА_2

відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ей Бі Сі Констракшен»,

ОСОБА_3

представник відповідачів ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 січня 2025 року, постановлену у складі судді Куриленко О.М., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Бі Сі Констракшен», ОСОБА_3 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

04 червня 2024 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила встановити факт перебування позивача у трудових відносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Ей Бі Сі Констракшен» з 17 січня 2024 року по 08 березня 2024 року. Стягнути на користь позивача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Бі Сі Констракшен» заробітну плату за період з 01.02.2024 року по 08.03.2024 року загальній сумі 19285,80 грн. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Ей Бі Сі Констракшен» нарахувати та сплатити, відповідно до законодавства, податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача за період роботи з 17січня 2024 року по 08 березня 2024 рік. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Бі Сі Констракшен» та ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 76000 грн. Стягнути судові витрати на користь позивача в розмірі 4000 гривень.

В обґрунтування позову зазначала, що з грудня 2023 року знаходилась в пошуках роботи, тому виклала своє резюме у мережі «Інтернет» на сайтах «Робота ворк» та «Робота ЮА». Орієнтовно 10 січня 2024 року позивачці зателефонувала жінка, яка представилась ОСОБА_5 , та від імені директора ОСОБА_3 запросила позивачку на зустріч для проведення співбесіди на посаду офіс-менеджера (помічника керівника) в ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН». Зазналача, що на співбесіді ОСОБА_3 оголосив функціональні обов`язки офіс-менеджера (помічника керівника), які позивачці потрібно виконувати, та повідомив розмір заробітної платні 15 000 гривень щомісячно.

Позивачка стверджує, що ОСОБА_3 завірив її, що після випробувального двохтижневого строку вона була офіційно працевлаштована в ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН». Зазначає, що за результатами співбесіди її було прийнято на посаду офіс-менеджера (помічника керівника) ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» - директора ОСОБА_3 з посадовим окладом 15 000 грн щомісячно з 17 січня 2024 року. Позивач зазначає, що приступила до виконання обов`язків офіс-менеджера (помічника керівника) з 17 січня 2024 року. Стверджує, що в перший день роботи, 17.01.2024, зі нею та ще двома новими працівниками кадровиком і кошторисником, керівником служби безпеки ОСОБА_6 був проведений інструктаж щодо внутрішнього розпорядку фірми, протипожежної безпеки та охорони праці, по закінченні якого вони власноруч поставили свої підписи у бланках про проведення з нами інструктажів. Позивач зазначає, що для заповнення їм видали бланки анкет, в яких вони власноруч внесли свої дані: адресу проживання, паспортні дані та іншу особисту інформацію, а також дані своїх близьких родичів. Анкету та необхідні документи для оформлення на роботу віддати директору ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що до її службових обов`язків, як офіс-менеджера/помічника керівника ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» входило наступне: реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції у відповідних журналах, яка надходила на адресу ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН», а також підприємств ТОВ «М-БІЛД», ПП «Євротрансстрой» та «КМК-Груп». Всього таких журналів було вісім. Крім того, відповідно своїх службових обов`язків, позивачка здійснювала контроль оплати комунальних платежів орендованого для офісу приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі, 6/1, а також робила фотофіксацію лічильників світла, води та тепла у вищезазначеному орендованому приміщенні офісу, а також в підвальному приміщенні за тією ж адресою: АДРЕСА_1 , яке також орендував ОСОБА_3 та використовував його під архів та склад. Позивач зазначає, що вона вела службове листування з будинкоутримувачем та управляючим ОСББ «КВІТКА» Євгенієм, де орендуються офісне та підвальне приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Інглезі 6/1, а також з орендодавцем ОСОБА_7 з приводу оплати оренди офісу та комунальних платежів. Позивач зазначає, що вона також щотижнево, в середу до 12:00 години, направляла директору ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» ОСОБА_3 на Вайбер відскановані рахунки на оплату будівельних робіт за договорами підряду, за дорученням ОСОБА_3 контролювала роботу прибиральниці офісу ОСОБА_8 , спілкувалася та взаємодіяла з іншими співробітниками офісу, список яких знаходився у неї на робочому столі в офісі. Також виконувала обов`язки з контролю за витратою палива службовими автомобілями, а також за витратою палива, яке виділялось співробітникам офісу для виконання службових доручень.

Крім того, отримувала у водіїв службових автомобілів для ОСОБА_3 . путівні листи, чеки про оплату палива, та звіти про переміщення автотранспорту фірми, за розпорядженням ОСОБА_3 в особистому кабінеті підприємства «СОКАР» встановлювала ліміти видачі палива, з цього приводу вела телефонні переговори та переписку у месенджері Вайбер зі службою підтримки клієнтів компанії NAVITRACK та ПП «Євротрансстрой». За завданням директора ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» ОСОБА_3 виконувала роботу з пошуку персоналу кадровика, кошторисника, прорабів та водіїв на сайті Ворк ЮА і Робота ЮА, спілкувалась з співробітниками даних сайтів щодо пошуку персоналу ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН». Позивач зазначає, що вона також контролювала своєчасний щоденний звіт прорабів щодо виконаних будівельних робіт та планування роботи на наступний день.

Крім того, виконувала замовлення канцелярських товарів в Приватному підприємстві «ОФІС-МАСТЕР» для потреб ОСОБА_3 та робітників офісу. Також, за особистим дорученням ОСОБА_9 замовляла щоденно для нього комплексні обіди через сайт «КУШАТЬ ПОДАНО». Зазначає, що в період своєї роботи в ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШН» при порушеннях в роботі оргтехніки офісу, вона неодноразово зверталась до системного адміністратора ОСОБА_10 , який працював на віддаленому доступі, з приводу налагодження технікі. Зазначає, що ОСОБА_3 додав її в робочу групу в службовій програмі «Todoist», якою він користується для того, щоб призначати для виконання робочі завдання своїм співробітникам.

Позивачка зазначає, що за увесь час, який вона працювала помічником ОСОБА_3 , він чинив психологічний тиск на неї, кричав, поводив себе некоректно, а іноді взагалі агресивно. У зв`язку з чим вона постійно нервувала та погано себе почувала. У зв`язку з цим була вимушена неодноразово звертатися до свого сімейного лікаря частіше в обідню перерву прямо зі свого робочого місця. Зазначає, що ОСОБА_3 дуже боявся, що їй треба на деякий час відлучатися з робочого місця до сімейного лікаря, тому, позивачці доводилось замовляти та оплачувати собі таксі, щоб не запізнюватися та швидко дістатися до медичного закладу та скоріше повернутися назад до офісу. Позивачка зазначає, що замість оговореного графіку робочого часу з 8:30 год. до 17:30 год. ОСОБА_11 вимагав, щоб вона щодня знаходилась на робочому місті з 8:15 год. і відчиняла офіс до приходу співробітників офісу.

Відпрацювавши на посаді офіс-менеджера (помічника керівника) з 17 січня 2024 року по 31 січня 2024 року включно (випробувальний термін) позивачка наполягла, щоб ОСОБА_3 видав їй заробітну плату, оскільки він спочатку відмовився, посилаючись на те, що в списки на зарплату її ще не включено. Але, 01.02.2024 року ОСОБА_11 видав їй частину зарплати за 11 днів січня 2024 року готівкою в сумі 5 000 грн., після чого пообіцяв видати решту через декілька днів. Зазначає, що 09.02.2024 року ОСОБА_3 видав їй решту грошей готівкою в сумі 2 200 грн., розрахувавшись з нею за роботу за випробувальний термін з 17.01.2024 року по 31.01.2024 рік включно.

Зазначає, що при звільнені вона не отримала заробітну платню за відпрацьований період з 01.02.2024 по 08.03.2024 рік у загальній сумі 19 285,80 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті вісімдесят п`ять гривень 80 копійок), яка складається: за лютий місяць 2024 року (з 01.02.2024 по 28.02.2024) 15 000 грн.; за 6 робочих днів березня 2024 року (з 01.03.2024 по 08.03.2024 включно) 4 285,80 грн. Позивач зазначала, що ОСОБА_3 відмовився ставити в трудову книжку відмітку про відпрацьований термін, хоча до виконаним нею службовим обов`язкам жодних претензій не має. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 76000 гривень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ей Бі Сі Констракшен», ОСОБА_3 про встановлення факту перебування у трудових відносинах, стягнення заробітної плати та моральної шкоди відмовлено.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначає, що згідно із штатним розкладом, затвердженим наказом №1 від 01.01.2024 року, кількість штатних працівників ТОВ«ЕЙ БІСІ КОНСТРАКШЕН» складала 114,2 штатних одиниці. У ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» згідно штатного розкладу від 01 січня 2024 року посада офіс-менеджер/помічник керівника відсутня.

В структурному підрозділі «Адміністративно-керівний персонал» є посада «Офісний службовець», проте вона не є вакантною, на ній з 25.05.2020 року та в період з 17.01.2024 по 08.03.2024 працював ОСОБА_12 , що підтверджується наказом №18 від 22.05.2020 року та звітами до ДПІ за 1 квартал 2024 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що в ТОВ «ЕЙ БІСІ КОНСТРАКШЕН» позивачка не працювала, доказів необхідності стягнення заробітної плати з розрахунку саме 15000 грн. на місяць не надала, тому обов`язок у відповідача з виплати позивачці будь-яких коштів відсутній.

Суд першої інстанції зазначає, що оскільки позовні вимоги про встановити факту перебування позивача у трудових відносинах із ТОВАРИСТВОМ ЗОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ«ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» не підлягають задоволенню, то слід відмовити і в задоволенні похідних вимогах щодо зобов`язання ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕЙ БІСІ КОНСТРАКШЕН» нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача за період роботи з 17 січня 2024 року по 08 березня 2024 рік.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача подала до суду апеляційну скаргу, в які просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.01.2025 року та ухвалити нове судове рішенням, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції ухвалене незаконне та необґрунтоване рішення. Встановлені судом обставини ґрунтуються на голослівних твердженнях представника відповідачів і будь-якими доказами не підтверджені, отже, є недоведеними. Так, у справі відсутні будь-які докази того, що позивач запрошувалась на співбесіди «кілька разів», і що їй було відмовлено у працевлаштуванні.

Судом першої інстанції не встановлювалось обставина, для чого і з якою метою позивача запрошували на співбесіду, на яку посаду директор підприємства проводив з нею співбесіду (ще й «кілька разів»), і на яку посаду збирався працевлаштовувати позивача, якщо посада була зайнята. Тож, оскаржуваним судовим рішенням дане питання не вирішено, чим допущена неповнота з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що судом першої інстанції допущена однобічність та неповнота як дослідження доказів, так і неповнота та однобічність у встановленні обставин та розгляді справи. Судом не дана оцінка наданих позивачем доказів у своїй сукупності, а на підставі вибірково взятих окремих доказів у рішенні зроблено немотивований висновок, що даний доказ «не доводить факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем».

Наразі, судом першої інстанції не дана оцінка наданих позивачем доказів на підтвердження того, що з метою перешкоджання встановлення обставин, відповідач намагається знищити усі докази перебування позивача з ними у трудових відносинах, а також спотворюють докази.

Так, при перевірці Державної служби з питань праці та ГУ ДПС за заявою ОСОБА_1 , відповідачем контролюючим органам не були надані документи по працевлаштуванню позивача, які зберігалися у ОСОБА_3 .

Судом не враховано, що позивач в даному разі вимушений знаходитися в більш уразливому стані, адже при працевлаштуванні ним будь-якої розписки про надання документів про прийом на роботу від роботодавця не отримувалось, і у відповідачів є можливість відмовитися від надання доказів, мотивуючі їх відсутністю, знищити чи спотворити докази.

Скаржник вказує на те, що позиція суду обмежує право позивача на справедливий розгляд справи, адже надані позивачем і наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують той факт, що підприємства ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН», ПІ «ЄВРОТРАНССТРОЙ» та ТОВ «М-БІЛД ПЛЮС», які зареєстровані за однією і тією ж адресою, працівники яких мають спільний офіс, який фактично розміщений за адресою: АДРЕСА_1 , - спільну бухгалтерію, спільних робітників і взаємопов?язані між собою спільним сімейним бізнесом, яким керує відповідач - ОСОБА_3 , помічником якого позивач щоденно, у робочі дні працювала з 17.01.2024 по 08.03.2024.

Зазначає, що справа мала би розглядатися в загальному позовному провадженні, а не в спрощеному.

Судом першої інстанції не врахована ч. 3 ст. 274 ЦПК, справа розглянута у спрощеному позовному провадженні, заявлені позивачем клопотання про огляд та витребування доказів не задоволені, судом допущена неповнота у встановленні обставин справи та більшість доказів залишена поза увагою.

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. В судове засідання з`явились та надали суду пояснення. Відповідач ОСОБА_3 просив суд розглянути справу без його участі, що не перешкоджає апеляційному перегляду.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку та представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» зареєстровано та фактично знаходиться за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, пр. Миру, будинок 5-Р.

ОСОБА_1 розмістила свою пропозицію з пошуку роботи на сайті Work.ua. Представником відповідача ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» визнається обставина, що позивачку кілька разів було запрошено на співбесіди з працевлаштування. Співбесіди проводились за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні, обладнаному комп`ютерною технікою, до якого існує доступ у ОСОБА_3 , не пов`язаний із підприємницькою діяльністю. В процесі проведення співбесід з метою ознайомлення з видом та обсягом пропонованої роботи, позивачка була інформована про документообіг та отримала іншу інформацію, з якою вона мала би працювати, якщо б її було прийнято на роботу до ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН».

Згідно Акту Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 24.04.2024 року, було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю щодо додержання ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» вимог законодавства у сфері праці (додержання вимог законодавства про працю в частині укладення трудового договору, оплати праці та питань виявлення неоформлених трудових відносин) та встановлено наступне. ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» () знаходиться за адресою Одеська область, м.Чорноморськ, пр.Миру, будинок 5-Р.

Інспекторами праці був здійснений вихід 23.04.2024 року за адресою: м.Одеса, вул.Інглезі, 6/1, офіс 136 (яка зазначена у зверненні заявниці ОСОБА_1 як місце провадження господарської діяльності), ознаки здійснення діяльності Товариства не встановлено, двері зачинені. Дослідженням організаційно-розпорядчої, кадрової та бухгалтерської документації, ведення якої передбачено законодавством про працю (зокрема табелі обліку використання робочого часу, видаткові касові ордери, прибуткові касові ордери, відомості про виплату готівки за період з січня 2024 по березень 2024 року) з питань, викладених у зверненні заявниці, прізвище ОСОБА_1 відсутнє, факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Товариством не встановлений. Актом задокументовано відсутність порушення вимог законодавства.

За заявою позивачки ГУ ДПС в Одеській області з 17.04.2024 року було проведено фактичну перевірку ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН».

Згідно з Актом (довідкою) фактичної перевірки від 19.04.2024 року, офіс підприємства розташовано за адресою: м. Чорноморськ, пр. Миру, будинок 5-Р, 16. На підставі Акта перевірки від 19.04.2024 року було встановлено порушення ст.85.2 ПК України (платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки) та винесено податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 року. Інших порушень Актом перевірки не встановлено.

TOB «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі підприємств, організацій та установ 28.08.2017 року. Товариство є платником податків на встановлених законом підставах, зокрема, податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

Згідно із штатним розкладом, затвердженим наказом №1 від 01.01.2024 року, кількість штатних працівників ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» складала 114,2 штатних одиниці. У ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» згідно штатного розкладу від 01 січня 2024 року посада офіс-менеджер/помічник керівника відсутня.

В структурному підрозділі «Адміністративно-керівний персонал» є посада «Офісний службовець», проте вона не є вакантною, на ній з 25.05.2020 року та в період з 17.01.2024 по 08.03.2024 працював ОСОБА_12 , що підтверджується наказом №18 від 22.05.2020 року та звітами до ДПІ за 1 квартал 2024 року.

Позивачкою до позову додано фото графіків табелювання, які, як вона стверджує, були зроблені з робочого комп`ютера відповідача, а також з робочої програми Teams. Однак, докази того, що фото зроблені саме з робочого комп`ютера відповідача до суду не надані.

Додані до позову скріншоти листування з будинкоутримувачем та управляючим ОСББ «Квітка» ОСОБА_13 , рахунків на сплату внесків та інших платежів ОСББ «Квітка» на офіси №139 та №140, які за викладеною в позові інформацією знаходяться по АДРЕСА_1 , листування з ОСОБА_14 та копії банківських квитанцій, в яких зазначено про переказ власних коштів, листування про прибирання приміщення з фізичною особою на ім`я ОСОБА_15 не підтверджують факт того, що позивач працювала в ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» на підставі трудового договору, офіс якого знаходиться за адресою: м.Чорноморськ, пр. Миру, будинок 5-Р.

Додані до позову скріншоти листування з ОСОБА_3 співробітником «Офісмастер», у групі «Механізатори», з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_10 (без прізвища) - не доводять факт того, що позивачка працювала в ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» на підставі трудового договору.

Додана до позову копія списку співробітників офісу є неналежним доказом, оскільки документ ніким не підписаний, джерело його походження невідоме, вказані в ньому посади не відповідають штатному розкладу ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН».

Рахунок на оплату від ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» на адресу ТОВ «Фрателлі Консорціум» не доводять факт перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем.

Додана до позову копія листа від ПП «Евротрансстрой» на адресу УКС Фонтанської сільської ради не має відношення до ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН».

Негативні відгуки про роботу в ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» не можуть бути належними доказами по справі, оскільки вони анонімні.

У зв`язку із діючим воєнним станом в Україні, в ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» запроваджено дистанційну роботу з 04.12.2023 року (наказ № 38/к/тр від 01.12.2023 року), тому фактично працівники в офісі не перебувають.

Серед робітників ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» відсутня прибиральниця ОСОБА_8 , тому переписка позивачки з нею не може бути доказом у цій справі.

Наявність в розпорядженні позивачки переліку працівників КМК-груп, не доводить її роботу в ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН». Відомостей про нібито входження до КМК- груп перелічених у відповіді на відзив підприємств позивачкою не надано. Відомостей про походження «переліку працівників КМК-груп» позивачкою не надано.

Не є доказом знаходження офісу відповідача ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» за адресою: м.Одеса, вул. Інглезі, 6/1 роздруківки з мережі Інтернет щодо ТОВ «КМК-Буд» та КМК Груп, оскільки саме назва підприємства відповідача в цих роздруківках не вказана, автор розміщення інформації в мережі Інтернет невідомий, які саме компанії входять до цієї віртуальної КМК Груп - відомості відсутні.

Не є доказом знаходження офісу відповідача ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» за адресою: м.Одеса, вул.Інглезі, 6/1 роздруківка листування позивачки з ОСОБА_20 , оскільки цей доказ ставиться під сумнів відповідачем за вище викладеного, крім того, мова в листуванні йде про слідчого в м.Чорноморськ, де фактично і знаходиться відповідач.

З відповіді ТОВ «Кейтер» від 22.07.2024 на адвокатський запит адвокату Бланковській Г.О. вбачається, що ОСОБА_1 замовляла обіди для компанії ТОВ «Євротрансстрой» за адресою: м.Одеса, вул.Інглезі, 6/1. Відповідно, ця інформація не стосується предмету спору, який розглядається судом, та ніяким чином не підтверджує працевлаштування позивачки в ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» та/або знаходження ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН».

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в ТОВ «ЕЙ БІСІ КОНСТРАКШЕН» позивачка не працювала, доказів необхідності стягнення заробітної плати з розрахунку саме 15000 грн. на місяць не надала, тому обов`язок у відповідача з виплати позивачці будь-яких коштів відсутній.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та виходячи з аналізу зазначених норм права, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити в повному обсязі.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, апеляційний суд дійшов висновку, що скаржником не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ст. 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; укладенні трудового договору в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні договору в письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім; при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності 02 січня 2015 року, виключено частину четверту статті 24 КЗпП України, відповідно до якої трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

При цьому, суд може визнати трудовий договір укладеним за відсутності наказу чи розпорядження, лише за умови дотримання інших умов, необхідних для його укладення, зокрема, виконання працівником обов`язку щодо надання паспорта або іншого документу, що посвідчує особу, трудової книжки, а у випадках, передбачених законодавством, - також документу про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інших документів, за наявності письмових чи інших доказів дотримання цих умов, окрім показань свідків.

З огляду на ці положення позивач повинна була дотриматися умов, необхідних для укладення трудового договору, а саме скласти заяву про прийняття її на роботу, подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку тощо.

Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 06 квітня 2020 року у справі № 462/7621/15-ц (провадження № 61-10916св18), від 13 квітня 2020 року у справі № 344/2293/19, від 24 листопада 2021 року у справі №361/3422/19, від 16 червня 2022 року у справі № 638/16444/19, 08 вересня 2023 року у справі № 132/1587/22.

Згідно ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи.

Позивачка вказує в позовній заяві та зазначає в апеляційній скарзі, що працювала у відповідача в період з 17.01.2024 року по 08.03.2024 року, а показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії взято нею за 2023 рік.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації, - шести місяців (ст.ст.26,27 КЗпП України).

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови/праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку; визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами та проінструктувати працівника з техніки безпеки виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (ст.139 КЗпП України).

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів з огляду на ці положення зазначає, що позивач повинна була дотриматися умов, необхідних для укладення трудового договору, а саме скласти заяву про прийняття її на роботу, подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку тощо.

За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання, трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Встановлення факту наявності трудових відносин між робітником і роботодавцем можливе при встановленні виконання робітником трудових функцій, підпорядкування робітника правилам внутрішнього трудового розпорядку, забезпечення робітнику умов праці та виплати винагороди за виконану роботу.

Трудові правовідносини характеризуються певними особливостями, які дозволяють відрізнити їх від схожих правовідносин, пов`язаних з працею, але регульованих нормами цивільного права. Це, перш за все, включення працівника до складу трудового колективу конкретного підприємства, установи, організації, де його діяльність, пов`язана з виконанням певних трудових функцій, регламентується вимогами внутрішнього трудового розпорядку, встановленого на даному підприємстві, в установі, організації. Під час укладання трудового договору працівник зобов`язується виконувати обов`язки, що входять до його трудової функції, особисто своєю працею. Трудові правовідносини характеризуються сталістю, регламентованістю та наявністю певних соціальних гарантій для працівника.

Позивачка доказів укладення трудового договору між нею та відповідачем ТОВ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» та погодження розміру заробітної плати не надала.

Розпорядчий документ (наказ) про прийняття на роботу /звільнення не видавався; випробувальний термін не встановлювався; позивачка не була зарахована до штату підприємства, не було внесено запис до її трудової книжки.

Позивач також не надала інших достатніх та допустимих доказів на підтвердження допущення її до роботи (до прикладу, копії заяв про прийняття на роботу, про ознайомлення з будь-якими правилами у суб`єкта підприємницької діяльності, проходження інструктажів тощо); про виконання вимог внутрішнього трудового розпорядку (журнал виходу на роботу тощо), виконання трудової функції, виплату заробітної плати тощо.

Інші докази, які б вказували на необхідні елементи ознак трудових відносин, а саме вид роботи, тривалість робочого часу, порядок оплати, в матеріалах справи відсутні.

Колегією суддів ухвалою від 24 червня 2025 року було задоволено клопотання ОСОБА_2 про витребування доказів та витребувано з Головного управління державної податкової служби України в Одеській області матеріали перевірки за заявою/скаргою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 30.03.2024 та Державної служби з питань праці Південного міжрегіонального управління Держпраці матеріали перевірки за заявою/скаргою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 09.04.2024.

З відповідь Державної служби з питань праці Південного міжрегіонального управління Держпраці вбачається, що фахівцями Міжрегіонального управління здійснено позапланові заходи державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю на ТОВ «ЄЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» (далі - Товариство), та ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» (далі - Підприємство).

При дослідженні кадрової та бухгалтерської документації ТОВ «ЄЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» та ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ», ведення якої передбачено законодавством про працю за період з січня по березень 2024 року, не знайшли документального підтвердження факти перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з Товариством та Підприємством.

Крім того, факт відсутності трудових відносин між ОСОБА_1 та ТОВ «ЄЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» і ПП «ЕВРОТРАНССТРОЙ» також підтверджений письмовим поясненням директора товариства ОСОБА_3 та директором підприємства ОСОБА_21 .

Зазначено, що провести перевірку на ТОВ «М-БІЛД» (, зазначений у скарзі від 06.04.2024), за місцем провадження господарської діяльності (як зазначено у скарзі від 06.04.2024: м. Одеса, вул. Інглезі, буд. 6/1 офіс 136) не є можливих, у зв?язку з відсутністю ознак провадження господарської діяльності ТОВ «М-БІЛД» за зазначеною адресою.

Державна податкова служба також провела перевірку заяви позивачки (т.3 а.с.17-22).

Відповідно до ст.12, ст.77, ст.78, ст.79, ст.80, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно правил оцінки доказів (ст.89 ЦПК України) суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься

Отже, колегія суддів, виходячи з вищенаведеного, зазначає, що позивачем не доведено наявність трудових відносин між сторонами за спірний період в розумінні ст.ст.21,24 КзпП України, а саме наявність у взаємозв`язку таких обставин, які засвідчують наявність угоди між працівником і власником підприємства, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Колегія суддів також критично оцінює посилання скаржника на те, що судом не допитано заявлених позивачем свідків, які б могли пояснити обставини працевлаштування позивача та виконання ним трудових обов?язків, у зв`язку з чим відповідно позивач була позбавлена можливості задати свідкам питання з метою встановлення обставин, які мають значення для справи.

Так, з протоколу судового засідання від 29.10.2014 вбачається, що суд протокольною ухвалою задовольнив клопотання ОСОБА_2 про виклик свідків та відклав слухання справи до 05.12.2024 року до 10.00 год. (т. 2 а.с. 104).

У зв`язку з неявкою свідків у судове засідання, призначене на 05.12.2024 року розгляд справи було відкладено до 15.01.2025 року до 11.30 год..

Як вбачається з матеріалів справи поштові відправлення з повістками повернулись на адресу суд без вручення адресату із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою» (т. 2 а.с.110-113).

Саме стороною позивача було заявлено клопотання про виклик свідків, проте явку в судове засідання заявлених свідків позивач не забезпечив.

Однією із основних засад цивільного судочинства є диспозитивність (пункт 5 частини 3 статті 2 та стаття 13 ЦПК України), за змістом якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2021 року у справі № 359/2087/19 (провадження № 61-19150св20) вказано, що:

«у пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд не зобов`язаний забезпечувати явку свідка, але може зобов`язати сторону, яка подала клопотання про виклик свідка, забезпечити його явку або участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок не з`являється без поважних причин, суд може застосувати заходи, такі як штраф або примусовий привід, проте це є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, позивачем не заявлено клопотань про застосування таких видів заходів процесуального примусу як привід свідка.

Разом з тим, колегія звертає увагу, що доводи апеляційної скарги про порушення місцевим судом норм процесуального права у зв`язку з розглядом даної справи в порядку спрощеного позовного провадження не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Статтею 19 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

За змістом указаних процесуальних норм у порядку спрощеного позовного провадження судом розглядаються малозначні справи чи справи незначної складності та визначеної пріоритетності, за виключенням справ, які повинні бути розглянуті судом у порядку загального позовного провадження.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки предмет позовних вимог не підпадає під обмеження, які визначені ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Крім того з метою всебічного дослідження справи суд апеляційної інстанції задовольнив клопотання представника відповідача про витребування матеріалів.

Дослідивши матеріали та погодившись з висновком суду, що позовні вимоги про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах із ТОВАРИСТВОМ ЗОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕЙ БІ СІ КОНСТРАКШЕН» не підлягають задоволенню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні похідних вимогах щодо зобов`язання ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕЙ БІСІ КОНСТРАКШЕН» нарахувати та сплатити відповідно до законодавства податок на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за позивача за період роботи з 17 січня 2024 року по 08 березня 2024 рік.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням та посилання які містяться в ній є власним трактуванням норм законодавства, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Наведені в апеляційній скарзі які були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 липня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко