Провадження № 22-ц/812/1239/25

П О С Т А Н О В А

іменем України

28 липня 2025 року м. Миколаїв

справа № 484/222/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Коростієнко Н.С.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 16 травня 2025 року під головуванням судді Панькова Д.А. в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Корнацьких" про розірвання договору оренди землі,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У січні 2025 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Фролова С.Г. звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) "Агрофірма Корнацьких" про розірвання договору оренди землі.

Представник позивачки зазначав, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 024089 зареєстрованого 07 жовтня 2004 року за №28, який було зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю по Кам`янобалківській сільській раді, ОСОБА_2 належать земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0450, :01:000:0319, :03:000:0210, :01:000:0178 загальною площею 4,87 гектари.

У відповідь на запит до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області було отримано інформацію, що відносно вищезазначених земельних ділянок, на підставі запису у Книзі записів держаної реєстрації договорів оренди землі по Кам`янобалківській сільській раді від 15 квітня 2008 року за № 31, було зареєстровано договір оренди землі між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0450, :01:000:0319, :03:000:0210,:01:000:0178. Термін оренди 50 років.

Представник позивачки вказує, що договір оренди земельних ділянок позивачкою не підписувався, оригінал її екземпляру договору в неї відсутній, про договір, строк його дії позивачці стало відомо із відповіді Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області. Орендна плата за користування земельною ділянкою позивачці не виплачувалась з дати укладання договору.

В свою чергу, відповідно до інформації, наданої 23 вересня 2024 року ГУ ДПСУ у Миколаївській області, згідно інформаційно-комунікаційних систем ДПС України ТОВ «Агрофірма Корнацьких», застосовує спрощену систему оподаткування, є платником єдиного податку четвертої групи та подає до контролюючого органу податкову звітність, зокрема, податкові декларації єдиного податку четвертої групи. В зазначених вище податкових деклараціях єдиного податку четвертої групи ТОВ «Агрофірма Корнацьких» включає земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0450, :01:000:0319, :03:000:0210, :01:000:0178, які належать громадянці ОСОБА_2 .

Відповідно до інформації, наданої 23 вересня 2024 року ГУ ДПСУ у Миколаївській області, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» () подає відомості (1ДФ та Додаток 4ДФ) про нарахування та виплату ОСОБА_2 доходів, однак, сама ОСОБА_2 , фактично грошові кошти взагалі не отримує. Тобто підприємство використовує земельні ділянки в комерційних цілях, систематично не виплачуючи при цьому орендних чи будь-яких інших рентних платежів власнику земель.

Вказує, що з боку позивачки відсутні будь-які факти ухилення від отримання орендної плати, натомість з боку відповідача присутні всі факти про умисне ухилення від сплати орендних платежів. Відповідач орендну плату нараховував, але не сплачував.

Дізнавшись про вказаний договір оренди, позивачка 26 жовтня 2024 року направила відповідачу вимогу про виплату орендної плати із розрахунку не менше 3 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічних коефіцієнтів індексації за увесь строк невиплати.

14 листопада 2024 року на розрахунковий рахунок позивачки надійшли грошові кошти від відповідача у розмірі: 3856,83 грн з призначенням Орендна плата за землю 2022 року; 3856,83 грн з призначенням Орендна плата за землю 2023 року; 4053,53 грн з призначенням Орендна плата за землю 2024 року.

Копії договору оренди землі ОСОБА_2 не надано.

Посилаючись на систематичну невиплату відповідачем орендної плати, починаючи з 15 квітня 2008 року по 14 листопада 2024 року, що є суттєвим порушенням умов договору та законодавства України, ОСОБА_2 просила суд розірвати договір оренди землі, укладений 01 січня 2006 року, строком на 50 (п`ятдесят) років між ОСОБА_2 та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0450, :01:000:0319, :03:000:0210, :01:000:0178, загальною площею 4,87 гектари, який було зареєстровано на підставі запису у Книзі записів держаної реєстрації договорів оренди землі по Кам`янобалківській сільській раді від 15 квітня 2008 року за № 31.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2025 року позов задоволений. Постановлено розірвати договір оренди землі, укладений 01 січня 2006 року, строком на 50 років, між ОСОБА_2 та ТОВ "Агрофірма Корнацьких" на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0450, :01:000:0319, :03:000:0210, :01:000:0178 загальною площею 4,87 гектари, який було зареєстровано на підставі запису у Книзі записів держаної реєстрації договорів оренди землі по Кам`янобалківській сільській раді від 15 квітня 2008 року за № 31.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що доказів сплати орендної плати, зокрема у 2022-2024 роках до 20 грудня поточного року матеріали справи не містять. Крім того, відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо постійного внесення орендної плати за договором оренди щороку до 20 грудня в період з 2022-2024 року.

Зазначені обставини свідчать про наявність систематичної несплати орендної плати, зокрема у 2022-2024 роках, а також про порушення строків виплати орендної плати за 2022-2024 роки, що є істотним порушенням умов договору через не виконання відповідачем обов`язку щодо виплати орендної плати в строк, передбачений договором, а отже і підставою для розірвання договору оренди, незважаючи на те, що заборгованість була виплачена в подальшому.

Відповідач не надав суду відповідних доказів, які б свідчили про наміри відповідача виконати свій обов`язок щодо своєчасної виплати орендної плати.

Більш того, товариство мало можливість вчинити необхідні дії відповідно до звичаїв ділового обороту у спірних правовідносинах, у тому числі, надіслати орендну плату за місцем проживання орендодавця грошовим переказом.

Порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати є істотним, оскільки орендодавець внаслідок такого порушення значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Агрофірма Корнацьких», посилаючись на незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги директор ТОВ «Агрофірма Корнацьких» зазначав, що орендна плата видається орендодавцю шляхом: видачі орендодавцю або його уповноваженому представнику готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря; перерахування її на банківський рахунок орендодавця. Інших способів внесення орендної плати договором оренди землі з Агрофірмою не передбачено. Будь яких змін в частині порядку отримання орендної плати до оскаржуваного договору оренди землі з Агрофірмою не вносилося. Відтак сторони цього договору зобов`язані дотримуватися його умов. Матеріали справи не містять жодного доказу виконання позивачем умов пункту 9 договору оренди землі з відповідачем.

Апелянт зазначає, що оскільки позивачкою не надано доказів, що позивачка надавала апелянту, як орендарю, банківський рахунок для перерахування орендної плати, то орендна плата виплачувалась позивачці готівкою через касу товариства. Судом першої інстанції не встановлено, що до 2022 року свої зобов`язання по сплаті орендної плати апелянт не виконував, тобто позивачка отримувала орендну плату відповідно до умов договору оренди землі. Позивачка не заперечувала, що орендна плата була визначена сторонами в грошовій формі, а місцем видачі орендодавцю орендної плати передбачено - каса товариства.

Між тим позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що остання, на час настання виплати орендної плати за 2022-2023 року, зверталася до товариства за отриманням орендної плати через касу, за наслідком чого їй було відмовлено в такій видачі або існували інші обставини щодо неотримання нею орендної плати у грошовій сумі через касу товариства.

Апелянт вказує, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» сумлінно нараховувало орендну плату у 2022-2024 роках. Однак позивачка у 2022-2023 роках створювала умови щодо дострокового розірвання вказаного договору. При цьому посилався на позицію Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 709/1089/17.

Зазначає, що договір оренди землі інших способів внесення орендної плати, ніж визначених пунктом 9 цього договору, не містять. Однак судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні наведені суперечливі висновки щодо способів сплати орендної плати. На думку апелянта, місцевий суд дійшов помилкового висновку в частині не визначення договором оренди землі порядку сплати орендної плати, що і вплинуло на прийняття необґрунтованого рішення.

Апелянт вказує, що викладені позивачкою в позові обставини свідчать про недобросовісну її поведінку, оскільки її дії щодо дострокового розірвання договору оренди землі з відповідачем суперечать попередній поведінці щодо прийняття виконаного за договором оренди землі, зокрема, отримання орендної плати за попередні роки.

Звертає увагу суду, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вживалися заходи щодо отримання позивачкою орендної плати. Крім того, товариством у 2022-2024 роках було здійснено опублікування у засобах масової інформації «Кривоозерщина» оголошення щодо отримання орендної плати орендодавцями ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Апелянт вказує також, що поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що орендна плата за попередні 2016-2021 та 2022-2024 роки нараховувалась та виплачувалась товариством у значно більших розмірах, чим це передбачено умовами договору оренди землі. Неотримання орендної плати за 2022-2023 роки сталося внаслідок недобросовісної поведінки позивачки, незважаючи на те, що апелянтом вживались заходи щодо виплати орендної плати позивачу.

Узагальненні доводи інших учасників справи

На вказану апеляційну скаргу від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який поданий її представником адвокатом Фроловим С.Г. через систему «Електронний суд».

У відзиві, посилаючись на те, що апеляційна скарга є безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, представник позивачки просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Зазначає, що зі сторони позивача не було вчинено жодних дій, які могли б свідчити про ухилення від отримання орендної плати. Укладення договору оренди землі №282/КБ від 01.01.2006 року здійснено не особисто Позивачем як власником земельних ділянок, а представником Шушняєвим Р.М. на підставі довіреності серія ВСІ379209 реєстраційний номер 5066 від 03.08.2005 року (є в матеріалах справи). При цьому інша сторона договору ТОВ «Агрофірма Корнацьких» також діяла через повіреного, директора Кирилюка О.П., який був зазначений в тій же довіреності.

Зазначену довіреність по розпорядженню майном та земельними ділянками було видано на декількох осіб в тому числі на ТОВ «АГРОФІРМА КОРНАЦЬКИХ», як юридичну особу, а також на повіреного Кирилюка О.П., який на той час був директором ТОВ «АГРОФІРМА КОРНАЦЬКИХ» і підписував Договір оренди землі №282/КБ від 01 січня 2006 року з іншим повіреним.

Представник вказував, що позивачка не була поінформована про укладення договору та свої права як орендодавця та упродовж тривалого часу не володіла інформацією про існування договору та не отримувала жодних орендних платежів. Натомість відповідач, маючи інформацію про існування відповідного договору оренди землі та зобов`язань зі сплати орендних платежів перед позивачем, орендну плату нараховував, але не сплачував.

Розміщення Відповідачем оголошення в газеті про виплату ним орендної плати необмеженому/невизначеному колу осіб не є належним намаганням виплати орендної плати. Також відсутня інформація і про відмову із збоку позивачки в отриманні орендної плати. В свою чергу, позивачка, отримавши інформацію про існування договору оренди землі на земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:000:0450, :01:000:0319, :03:000:0210, :01:000:0178 та нарахування відповідачем орендних платежів по зазначеним земельним ділянкам, 26 жовтня 2024 року направила вимогу про виплату орендної плати із розрахунку не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням щорічних коефіцієнтів індексації за увесь строк не виплати. 14 листопада 2024 року, на розрахунковий рахунок позивачки надійшли грошові кошти від відповідача в розмірі: 3856,83 гривень з призначенням Орендна плата за землю 2022 року; 3856,83 гривень з призначенням Орендна плата за землю 2023 року; 4053,53 гривень з призначенням Орендна плата за землю 2024 року. Сплата за попередні роки (20062021) не проводилась. Виплата у 2024 році реакція на вимогу, а не добровільне виконання зобов`язання.

Доказів фактичної виплати орендної плати з 2006 по 2020 рік відповідач не надав. Надані ним відомості про нібито видачу сільськогосподарської продукції не підтверджують факту виконання обов`язку зі сплати орендної плати, оскільки відповідно до п. 9 договору, форма розрахунку (грошова або натуральна) щороку узгоджується сторонами шляхом подання письмової заяви Орендодавцем; жодних таких заяв від позивачки у матеріалах справи немає; Таким чином, факти систематичних оплат в рахунок орендної плати за договором не підтверджено.

На підтвердження того, що позивачка отримувала орендну плату, відповідач повинен був надати додатково заяви від позивача з проханням виплатити йому орендну плату сільськогосподарською продукцією. В свою чергу неодноразово в цей період і пізніше позивачка здійснювала приватну купівлю у відповідача сільськогосподарської продукції за готівкові кошти для особистого підсобного господарства. Закупівля здійснювалась на складі відповідача за адресою: Миколаївська область, село Чаусова 2 (господарський двір відповідача), кошти передавались готівкою без видачі бухгалтерських документів. За отримання зернових культур позивачка розписувався у складських документах відповідача. Тож саме ці відомості позивачка зараз надає на підтвердження фактів нібито видачі орендної плати сільськогосподарською продукцією позивачу. Тож навіть, знаючи що позивачка періодично купляє у відповідача зернові культури для особистого підсобного господарства, відповідач не спромігся сповістити позивачку про існування договору оренди землі та про право на отримання щорічно орендної плати.

В судове засідання апеляційного суду представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу (а.с. 192). Клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило, а тому неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

В апеляційній скарзі директор ТОВ «Агрофірма Корнацьких» просив розглядати апеляційну скаргу без участі представника товариства.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого.

2. Мотивувальна частина

Обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 387473199 від 19 липня.2024 року, ОСОБА_2 на праві власності належать: земельна ділянка кадастровий номер - :01:000:0450, площею 0,02 га, кадастровий номер - :01:000:0319, площею 0,2611 га, кадастровий номер - :03:000:0210, площею 1,5106 га та кадастровий номер - :01:000:0178, площею 3,0769 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області.

01 січня 2006 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладено договір оренди землі № 282/КБ, відносно вищевказаних земельних ділянок, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, загальною площею 4,87 га. Договір укладено на 50 років, з 01 січня 2006 року по 31 грудня 2055 року.

Зазначений договір було зареєстровано у Книзі записів держаної реєстрації договорів оренди землі про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 квітня 2008 року за № 31.

Разом з тим, твердження представника позивача стосовно того, що Договір оренди земельних ділянок Позивачкою не підписувався, згоди на його укладання вона не надавала і його положення не погоджувала. не заслуговують на увагу, оскільки спірний договір оренди землі був підписаний представником ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_3 .

При цьому, зі змісту зазначеної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Цихонею В.А. від 03 серпня 2005 року вбачається, що ОСОБА_2 уповноважила, зокрема, ОСОБА_3 , користуватися та розпоряджатися належною їй на підставі Державного акту на право власності серії МК № 024089 (реєстраційний номер 28) земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області площею 4,87 га.

Згідно з актом прийому-передачі земельної ділянки від 15 квітня 2008 року, на виконання укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки від 01 січня 2006 року, ОСОБА_2 передала, а ТОВ «Агрофірма Корнацьких» прийняло в повне користування належну орендодавцю вказану земельну ділянку загальною площею 4,87 га (а.с. 42).

Пунктом 9 Договору оренди визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси Орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 785 грн 84 коп.

Згідно з пунктами 11 та 12 Договору, орендна плата вноситься у такі строки: щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі; передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформлюється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідно продукції та (або) послуг.

Відповідно до пункту 38 Договору, дія договору припиняється, зокрема, шляхом його розірвання, за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом (а.с. 37-40).

Додатком №1 до договору встановлено, зокрема, що щорічно грошова форма орендної плати становить 785 грн 84 коп., термін виплати - до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі (а.с.41).

Звертаючись у цій справі з вимогою про розірвання договору оренди, позивачка посилалася на систематичну невиплату відповідачем орендної плати, з квітня 2008 року, зокрема, за 2022-2024 роки.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 15 вказаного Закону, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, регламентує, що, серед іншого, істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю». Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Статтями 627, 629 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендарем орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що вважається істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє орендодавця можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.545 ЦК України, яка визначає умови підтвердження виконання зобов`язання, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Норми статті 537 ЦК України регламентують, що боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: 1) відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; 2) ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; 3) відсутності представника недієздатного кредитора. Нотаріус повідомляє кредитора у порядку, встановленому законом, про внесення боргу у депозит.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі №709/1089/17 (провадження №61-12745сво18) зроблено висновок, що: «застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже робила правовий висновок щодо поняття систематичності несплати орендної плати, що є підставою для розірвання договору. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі №183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному кредитору вимагати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю. Однак, зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса. Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором. Відсутність у договорі обов`язку перерахування коштів на депозит нотаріуса, крім визначеного законом лише такого права, та нездійснення орендарем таких дій, не може бути безумовною підставою для розірвання договору, а лише тягне за собою виплати цих сум. А тому не використання орендарем свого права на внесення орендної плати на депозит нотаріуса не може тлумачитися як невиконання ним зобов`язання, не може тлумачитись як систематична несплата орендної плати».

У постанові Верховного Суду від 07 грудня 2022 року в справі №479/210/21 зазначено, що: «Верховний Суд звертає увагу на те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, при укладенні якого орендодавець розраховує на отримання орендних платежів. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки позивач мотивувала позовні вимоги тим, що відповідачем не сплачено орендну плату за 2016-2019 роки, відтак, відповідач повинен був спростувати належними та допустимими доказами твердження позивача про несплату орендної плати. При цьому відповідач ці доводи не спростував, а, навпаки, пояснив, що орендну плату не платив, оскільки не знав, хто є спадкоємцем померлої. Разом з тим ці кошти і на депозит нотаріуса не були внесені».

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що свої зобов`язання щорічно до 20 грудня провести розрахунок по орендній платі відповідач не виконував, орендна плата ОСОБА_2 у встановлені строки нарахована та виплачена не була.

Згідно з листом Головного управління ДПС у Миколаївській області № 21141/б/14-29-24-01-03 від 23 вересня 2024 року в податкових деклараціях ТОВ «Агрофірма Корнацьких» за період 2019-2024 роки включено земельні ділянки згідно договорів оренди з ОСОБА_2 . Відповідно до податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку ТОВ «Агрофірма Корнацьких» нараховано та виплачено доходу ОСОБА_2 за податкові періоди 3-4 кв. 2019 з ознакою доходу 106; згідно форми № 1ДФ за 4 квартал 2020 року їй нараховано дохід, але не виплачено.

Відповідно до відомостей про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» за грудень 2021 року нараховано та виплачено дохід; За січень 2022 року нарахування відсутні, але дохід виплачено. За грудень 2022 року нараховано суми доходу, виплати відсутні. За грудень 2023 року нараховано дохід, виплачено у подвійному розміру від поточного нарахування.

За 1-2 квартал 2024 року нарахування та виплати доходу ОСОБА_2 від ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відсутні (а.с. 13).

Орендна плата ОСОБА_2 за 2022, 2023 та 2024 роки була виплачена лише 14 листопада 2024 року згідно з платіжними інструкціями № 4518, 4519, 4520 (а.с. 74-75).

Зазначені обставини також підтверджуються довідкою № 129 від 17 січня 2025 року, наданою ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про нарахування та виплату орендної плати ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з основним висновком суду першої інстанції про те, що доказів сплати орендної плати, зокрема, у 2022-2023 роках до 20 грудня поточного року, матеріали справи не містять. Відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо постійного внесення орендної плати за договором оренди щороку до 20 грудня в період з 2022-2023 року. А тому висновок суду про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 є правильним, оскільки дослідженими доказами доведено факт систематичного невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2022-2023 роки, що є істотним порушенням умов договору через не виконання відповідачем обов`язку щодо виплати орендної плати в строк, передбачений договором, а отже і підставою для розірвання договору оренди, незважаючи на те, що заборгованість була виплачена в подальшому.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою не надано доказів, що остання надавала апелянту, як орендарю, банківський рахунок для перерахування орендної плати, то орендна плата виплачувалась позивачці готівкою через касу товариства, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідних доказів належної виплати відповідачем орендної плати суду не надано. До того ж, товариство мало можливість вчинити необхідні дії відповідно до звичаїв ділового обороту у спірних правовідносинах, у тому числі надіслати орендну плату за місцем проживання орендодавця грошовим переказом.

Твердження апелянта про те, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» сумлінно нараховувало орендну плату у 2022-2023 роках, однак позивачка у 2022-2023 роках створювала умови щодо дострокового розірвання вказаного договору, свідчать про недобросовісну її поведінку, оскільки її дії щодо дострокового розірвання договору оренди землі з відповідачем суперечать попередній поведінці щодо прийняття виконаного за договором оренди землі, отримання орендної плати за попередні роки, не спростовують обставин справи, зокрема, факту систематичної несплати відповідачем орендної плати.

Посилання апеляційної скарги на те, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» вживалися заходи щодо отримання позивачкою орендної плати, зокрема, товариством у 2022-2023 роках було здійснено опублікування у засобах масової інформації «Кривоозерщина» оголошення щодо отримання орендної плати орендодавцями ТОВ «Агрофірма Корнацьких», не можуть бути достатніми доказами виконання відповідачем належним чином умов договору оренди землі щодо виплати орендної плати.

Безпідставними також є посилання апелянта на те, що поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що орендна плата за попередні 2016-2021 та 2022-2023 роки нараховувалась та виплачувалась товариством у значно більших розмірах, чим це передбачено умовами договору оренди землі, оскільки такі твердження не спростовуються матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення суду підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за правилами, передбаченими статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
Судді: Т. Б. Кушнірова Л.М. Царюк

Повне судове рішення складене 31 липня 2025 року