Справа № 466/6194/25
Провадження № 2/466/2726/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04 серпня 2025 року м.Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Білінської Г.Б.

з участю секретаря Комарницької В.-М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна,-

в с т а н о в и в:

30 червня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просила суд постановити рішення, яким зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Львові Репецького В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 25.10.2004 р. по виконавчому провадженні № 954/В-4.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що згідно реєстраційного посвідчення Львівського бюро технічної інвентаризації від 14.04.2002 р. квартира АДРЕСА_1 була в цілому зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу квартири від 26.03.2002р. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на згадану квартиру. З листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Якимів Надії Богданівни від 12.05.2025р. за № 146/02-14 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відкрито спадкову справу № 20/2025. Єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, є дружина померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Однак позивачка немає можливості оформити свої спадкові права на вказану вище квартиру, оскільки на неї накладено арешт згідно постанови ВДВС Шевченківського РУЮ від 25.10.2004 р. 09.04.2025 р. позивачка звернулася до начальника Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Савойника Р.П. із заявою про зняття арешту з майна, накладеного на підставі виконавчого документа. Однак відповіді на свою заяву я не отримала. Замість цього їй було видано на руки запит у Львівський державний нотаріальний архів щодо надання інформації щодо накладення заборони відчуження на майно. Листом № 943 від 20.04.2025р. Львівський державний нотаріальний архів надав копії заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, листа від 25.10.2004р. вих.№ В-4/954 та витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 1410221 від 02.11.2004 р.

Так, через наявний арешт, вона немає можливості реалізувати свої спадкові права, оскільки на спадкове майно накладено арешт по виконавчому провадженні, яке давно завершене. У зв`язку з вищенаведеним, змушена звернутися до суду з даним позовом з метою захисту своїх прав.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, в канцелярію суду 23.07.2025 року подано клопотання, з якого вбачається, що позивач позов підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судові засідання не з`являвся, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи.

У відповідності до ст.247 Цивільного процесуального кодексу України ( далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а тому суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

В судовому засіданні встановлено, що згідно реєстраційного посвідчення серії НОМЕР_1 Львівського бюро технічної інвентаризації від 12.04.2002 р., квартира АДРЕСА_1 була в цілому зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі- продажу квартири, посвідченого Красовською А.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу від 26.03.2002р. в реєстрі за №2851.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 63 роки ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданої відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №6512.

Після його смерті відкрилася спадщину на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №80776783 від 09.04.2025.

З листа приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Якимів Надії Богданівни від 12.05.2025 р. за № 146/02-14 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було відкрито спадкову справу № 20/2025. Єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину, є дружина померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Оскільки на згадану квартиру накладено арешт згідно постанови ВДВС Шевченківського РУЮ від 25.10.2004р., 09.04.2025р. позивач звернулася до начальника Шевченківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ Савойника Р.П. із заявою про зняття арешту з майна, накладеного на підставі виконавчого документа, однак відповіді не отримала.

Листом № 943 від 20.04.2025р. Львівський державний нотаріальний архів надав копії заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна, листа від 25.10.2004р. вих.№ В-4/954 та витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 1410221 від 02.11.2004 р.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно із п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону).

Згідно з ч 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Скориставшись своїм правом, позивач просить скасувати обтяження у вигляді арешту майна, оскільки це унеможливлює реалізацію її прав як власника.

Нормами ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.

Оцінивши в сукупності всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що, виконавче провадження на даний час завершено, однак не вчинено дій щодо скасування даних заходів, що обмежує права позивача, суд вважає правильним здійснити захист прав позивача шляхом скасування обтяження у вигляді арешту майна.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 5,10,12,13,76,81,141,247,259,263,264,265,280-285 ЦПК України, ст.41 Конституції України, ст.ст.317, 319, 321, 328 ЦК України, ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", суд,-

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який було накладено на підставі постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Львові Репецького В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 25.10.2004р. по виконавчому провадженні № 954/В-4.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя Г. Б. Білінська