Справа № 282/967/25
Провадження № 2/282/382/25
У Х В А Л А

Іменем України

01 серпня 2025 року

селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонний Євген Михайлович про визнання недійсними договорів, відновлення становища, яке існувало до порушення, стягнення моральної шкоди, -

УСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонний Євген Михайлович, в якому просить: визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 2,6336 га., кадастровий номер :03:002:0011, серія та номер: 1096 від 13.05.2025, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Документ сформований в системі «Електронний суд» 22.07.2025 7 ОСОБА_5 ; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення земельної ділянки площею 2,6336 га., кадастровий номер :03:002:0011 у власність ОСОБА_3 ; визнати недійсною перереєстрацію транспортного засобу марки Volkswagen, модель Caddy, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 здійснену 31.05.2025 ОСОБА_3 по договору укладеному в територіальному сервісному центрі МВС № 0545; відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом повернення транспортного засобу марки Volkswagen, модель Caddy, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_1 у власність ОСОБА_3 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн та судові витрати пов`язані з розглядом справи.

В ході підготовки справи до відкриття провадження, судом встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до пункту 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується за загальною сумою всіх вимог.

Стосовно сплати судового збору за вимогою майнового характеру, суд зазначає, що його розмір залежить від визначеної суми ціни позову.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

У пунктах 15, 16 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Пунктами 50-55 Національного стандарту №1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Згідно із ч.4 ст.3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна.

У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до ст. 12 цього Закону.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Тягар доказування вартості майна несуть позивачі.

Суддею встановлено, що матеріали позовної заяви не містять доказів проведеної оцінки вартості спірного майна, а ціна позову вказана лише за вимогу про стягнення моральної шкоди, а тому позивачу необхідно вказати ціну позову з зазначенням дійсної вартості спірного майна (земельної ділянки та транспортного засобу) та долучити до позовної заяви оцінку вартості такого майна, актуальну станом на час звернення до суду із позовом, чи інший доказ про вартість спірного майна, для встановлення ціни позову у відповідності до ч.2 ст.176 ЦПК України.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2025 рік», у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб: з 1 січня 2025 року становить - 3028 гривень.

Згідно ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так позов складається із двох вимог немайнового характеру (про визнання договору та перереєстрації недійсними), двох вимоги майнового характеру (застосування наслідків недійсності правочину), а також позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 100000,00 грн.

Однак, заявником до матеріалів позовної заяви не додано документів що підтверджують сплату судового збору, що вказує на те, що позовна заява подана без дотримання норм ч.4 ст. 177 ЦПК України.

Натомість, у позовній заяві позивач просить відстрочити йому сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Клопотання мотивоване тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній рік.

В обґрунтування доводів поданого клопотання, позивач надав суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 10.07.2025 за період з січня 2024 року по грудень 2024 року.

Надаючи оцінку клопотанню заявника про відстрочення сплати судового збору, суд дійшов такого висновку.

Згідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Як вбачається зі змісту клопотання заявник просить відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення, посилаючись на ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до п. 29 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Таким чином, для вирішення клопотання про відстрочення сплати судового збору суд має встановити майновий стан сторони.

Дані обставини встановлюються судом на підставі доказів (наприклад, індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5), що видається органами Пенсійного фонду України, та/або відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, що видається органами Державної податкової служби України, довідка про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

За змістом вказаної норми, відстрочення, звільнення від сплати судового збору на певний строк або звільнення від сплати такого є правом суду, а не обов`язком.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У той же час, на підтвердження викладених у клопотанні обставин, які, на думку позивача, є підставами для звільнення його від сплати судового збору, позивач посилається на відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу за період з січня 2024 по грудень 2024 року.

Водночас, вказані відомості не є достатнім доказом підтвердження скрутного майнового стану позивача, оскільки не містить відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги та компенсації, тощо).

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження скрутного майнового стану, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору відсутні.

Суд наголошує, що саме заявник, який є позивачем у справі, повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку та розмірі.

Окрім того, суд зазначає, що позивач скористався послугами адвоката Кулаківського В.В. Доказів того, що адвокат Кулаківського В.В. надає правничу допомогу безкоштовно суду надано не було, а тому, на переконання суду, наведені обставини свідчать про те, що позивач має змогу сплатити судовий збір.

Таким чином, позивачу необхідно вказати ціну позову з урахуванням дійсної вартості спірного майна та надати до суду належні докази на підтвердження його вартості, а також сплатити судовий збір за три вимоги майнового характеру відповідно до ціни позову та за дві вимоги немайнового характеру, та подати до суду квитанції про сплату судового збору, або докази про звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Саме тому, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення вищевказаних недоліків, протягом п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

В разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Керуючись ст.ст.95,175,177,185ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволення клопотання ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Прогонний Євген Михайлович про визнання недійсними договорів - залишити без руху та надати позивачеві строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання ухвали.

Якщо зазначені недоліки у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Носач