Справа № 676/1709/25
Номер провадження 2/676/1540/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючої судді - Шевцової Л.М.

з участю секретаря судового засідання Сопрун С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу № 676/1709/25 за позовом Акціонерного Товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

10.03.2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.11.2019 року в розмірі 80299,21 грн.

Ухвалою суду від 17.03.2025 року, прийнято позовну заяву, відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду.

07.07.2025 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Громик І.М., який представляє інтереси на підставі ордера ВХ № 1023025 від 10.08.2025 року надіслав пояснення у справі.

21.07.2025 року представник позивача М. Гук, який представляє інтереси згідно наказу № 30а від 10.02.2023 року, надіслав відповідь на відзив (пояснення).

Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 21.11.2019 року між банком та відповідачем було укладено Угоду №С-001-0 про відкриття Кредитноїх лінії та обслуговування Кредитної картки, згідно якої ОСОБА_1 отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку. Максимальний ліміт встановлюється у розмірі 200000,00 грн., ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 17000,00 грн. Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24 % - згідно Тарифів банку. Проте, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, заборгованість станом на 07.02.2025 року становить 80299,21 грн. Представник позивача Заставна О.В., яка діє згідно наказу № 116а від 19.06.2020 року, позовні вимоги підтримує і просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 Громик І.М., подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача. В позові АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором просить відмовити.

Суд розглядає справу у відсутності сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до

ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, судом встановлено, 21.11.2019 року між банком та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір, згідно якого останній отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної Кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 . Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 24 % - згідно Тарифів банку. Максимальний ліміт встановлюється у розмірі 200000,00 грн., ліміт кредитної лінії доступний клієнту на момент укладення Угоди, становить 17000,00 грн.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, ОСОБА_1 не виконав, заборгованість станом на 07.02.2025 року становить: 31975,20грн-прострочений борг, 48324,01грн-прострочені відсотки,всього заборгованість складає-80299,21 грн.

Представник позивача позов підтримує,просить його задовольнити.

Представник позивача адвокат Громик І.М. в поясненнях вказує, що вимога про стягнення простроченого боргу в сумі 31975,20 грн. і прострочених процентів в сумі 48324,01 грн. є безпідставною і не ґрунтується на вимогах законодавства.

Так, 21.11.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування № С-001-0.

Пунктом 1 Угоди № С-001-0 від 21.11.2019р. визначено, що Банк відкриває Клієнту в рамках банківського продукту Card Dlanche Blue ID Cross + поточний рахунок НОМЕР_2 у валюті гривня (IBAN НОМЕР_1 ), операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням платіжного засобу MasterCard що буде випущена в рамках цієї Угоди та ДКБОФО.

Відповідно до умов Угоди № С-001-0 від 21.11.2019 року ОСОБА_1 отримав в АТ «Ідея Банк» банківську картку№ НОМЕР_3 , що відображено в угоді.

Термін дії картки № НОМЕР_3 встановлено до 08.02.2021року.

Однак не зважаючи на закінчення 08.02.2021року терміну дії банківської картки № НОМЕР_3 АТ «Ідея Банк» безпідставно продовжило нараховувати проценти за користування кредитом.

Частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

З наданої позивачем виписки по рахунку клієнта ОСОБА_1 , № /0209 за період з 15.02.2017 року по 07.02.2025 року, вбачається, що проценти нараховувались після 08.02.2021 року, що суперечить вимогам чинного законодавства.

У виписках про рух коштів вказано, що за період з 19.03.2021 року по 05.12.2024 року нараховані відсотки за кредитом в розмірі 47722,26 грн., які б мали бути зараховані у рахунок інших обов`язкових платежів ОСОБА_1 .

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/ інтересу; сплив позовної давності (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

У приватному праві недійсність (нікчемність чи оспорюваність) може стосуватися або «вражати» договір, правочин, акт органу юридичної особи, державну реєстрацію чи документ.

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу / набуття / зміни / встановлення / припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)).

Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому. Зміст правочину, в першу чергу, має відповідати вимогам актів цивільного законодавства, перелічених в статті 4 ЦК України. Втім більшість законодавчих актів носять комплексний характер, і в них поряд із приватно-правовими можуть міститися норми різноманітної галузевої приналежності. За такої ситуації необхідно вести мову про те, що зміст правочину має не суперечити вимогам, встановленим у приватно-правовій нормі, хоча б вона містилася в будь-якому нормативно-правовому акті, а не лише акті цивільного законодавства. Під вимогами, яким не повинен суперечити правочин, мають розумітися ті правила, що містяться в імперативних приватно-правових нормах (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року в справі № 613/1436/17 (провадження № 61 17583св20)).

Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частина перша статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит (частина друга статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»).

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що: «згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В Угоді № С-001-0 від 21.11.2019р., укладеній між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», міститься умова про комісію за обслуговування основної картки (п.3.3.).

При цьому в Угоді № С-001-0 від 21.11.2019р. не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг Банку, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена комісія за обслуговування основної картки.

Зміст Угоди № С-001-0 від 21.11.2019р. свідчить, що в ній не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця АТ «Ідея Банк», які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу ОСОБА_1 та за які банком встановлена комісія, а АТ «Ідея Банк» не надало доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні Угоди про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування № С-001-0., а тому положення Угоди № С-001-0 від 21.11.2019р. щодо обов`язку Клієнта банку сплачувати комісію за обслуговування основної картки, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2024 року в справі № 582/202/22 (провадження № 61-15120св23). Враховуючи вищевикладене умова Угоди № С-001-0 від 21.11.2019р. про сплату ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» комісії (п.3.3.) є нікчемною.

Крім того, до матеріалів справи АТ «Ідея Банк» надало виписку по рахунку ОСОБА_1 , № /0209 за період з 15.02.2017 по 07.02.2025 року , в якій вказано, що за період з 28.12.2019 року по 31.05.2022 року нарахована комісія за обслуговування карткового рахунку в сумі 179,65 грн.; за період з 22.08.2021року по 22.11.202 4 року нарахована комісія за кредит з СКР і перенесення комісій за кредит на прострочення в сумі 32251,21 грн., всього нараховано комісії 32430,86 грн.

Нараховані АТ «Ідея Банк» кошти у вигляді комісії в загальній сумі 32430,86 грн. мали бути зараховані у рахунок інших обов`язкових платежів ОСОБА_1 .

До матеріалів справи позивач надав виписку по рахунку ОСОБА_1 № /0209 за період з 15.02.2017 року по 07.02.2025 року, в яких вказано рух коштів , за період з 22.08.2021 року по 22.11.2024 року нарахована щомісячна плата за санкціоновану перевитрату в сумі - 32957,86 грн.

В той же час з наданих банком документів слідує, що в Угоді про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки та страхування № С-001-0 від 21.11.2019 року, підписаній ОСОБА_1 відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та визначеного розміру, також відсутні умови про встановлення плати за санкціоновану перевитрату та її розмір.

Отже, без надання підтверджень про конкретні запропоновані умови та правила банківських послуг, відсутність домовленості сторін про плату за санкціоновану перевитрату і не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За таких обставин у АТ «Ідея Банк» не було підстав нараховувати щомісячну плату за санкціоновану перевитрату по Угоді № С-001-0 від 21.11.2019 року.

Нараховані АТ «Ідея Банк» кошти у вигляді плати за санкціоновану перевитрату в загальній сумі 32957,86 грн. мали бути зараховані у рахунок інших обов`язкових платежів ОСОБА_1 .

Нараховані АТ «Ідея Банк» у вигляді плати процентів за користування кредитом, комісії, плати за санкціоновану перевитрату в загальній сумі 113110,98 грн., мали бути зараховані у рахунок інших обов`язкових платежів ОСОБА_1 .

Безпідставно нараховані АТ «Ідея Банк» кошти в сумі 113110,98 грн. значно перевищують суму боргу в розмірі 80299,21 грн., яку просить стягнути банк.

Відповідно станом на 07.02.2025 року жодного боргу ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк» не існувало.

Натомість ОСОБА_1 сплатив на рахунок АТ «Ідея Банк» більше ніж отримав від банку.

Враховуючи вищевикладене станом на 07.02.2025 року і на день відкриття провадження у даній цивільній справі ОСОБА_1 не має боргу перед АТ «Ідея Банк».

За таких обставин, у задоволенні позову АТ «Ідея Банк» необхідно відмовити.

Крім того представник відповідача- Громик І.М. вказує, що відповідач поніс витрати на правничу допомогу, в розмірі - 15000 грн., докази понесених витрат будуть ним подані в строки,визначені ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В позові Акціонерного Товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 80299,21 грн. відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24 липня 2025 року.

Суддя Л. М. Шевцова