ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 549/612/24 Номер провадження 22-ц/814/2789/25Головуючий у 1-й інстанції Крєпкий С. І. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
21 липня 2025 року м. Полтава
Постановою Полтавського апеляційного суду від 21 липня 2025 року в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий суддя - Лобов О.А., судді: Триголов В.М., Дорош А.І., апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена:
рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2025 року скасоване;

ухвалено нове рішення по суті заявлених вимог;

позов ОСОБА_1 задоволений: визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0402, що належала на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Доводи і вимоги позовної заяви ОСОБА_1 .

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0402, що належала на праві власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_3 .

Шлюб між її батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано 15 листопада 1978 року, за матір`ю залишено дівоче прізвище " ОСОБА_6 ".

26 квітня 2023 року ОСОБА_1 як спадкоємцем за законом, до П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, що складається з земельної ділянки, площею 2,4182 га, розташованої за адресою: Полтавська область, Лубенський район (колишній Чорнухинський), село Вороньки, Чорнухинська селищна рада, кадастровий номер: :00:003:0402, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року у справі №754/6563/23 ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті її матері ОСОБА_3 ..

13 серпня 2024 року державним нотаріусом Щербенко О.В. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно у зв?язку з тим, що правовстановлюючий документ (державний акт на право власності на земельну ділянку) був виписаний на ім`я ОСОБА_7 , ідентифікувати належність документа про право власності на земельну ділянку померлої ОСОБА_3 неможливо.

Листом Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області від 12 квітня 2024 року №1627/15-24 повідомлено, що за ОСОБА_7 обліковується зазначена земельна ділянка на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ПЛ №236166, що зареєстрований за № 75 від 20.12.2004 на ім`я ОСОБА_7 .. Державний акт не видано, згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який діє з 2013 року, інформація про зазначену земельну ділянку на ім`я ОСОБА_3 відсутня.

Крім того повідомлено, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) на ім`я ОСОБА_7 зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0126499 від 31.12.1996.

Згідно з даними державного реєстру земель, який вівся відділом до 31.12.2012, на ім`я ОСОБА_7 виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №236166 та зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за №75 від 20.12.2004, державний акт власником не отриманий.

Відповідно до експертного висновку від 18.09.2024 №056/1831-а, складеним Українським бюро лінгвістичних експертиз, записи української мовою особового імені « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 », попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, є ідентичними (а.с.15).

Рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 20 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять будь-яких ідентифікуючих ознак (дати народження, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, серії та номеру паспорту, інших даних, які ідентифікують особу), які давали б змогу зробити висновок щодо приналежності виготовленого на ім`я ОСОБА_7 державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №236166, померлій ОСОБА_3 , а також того, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0126499 від 31.12.1996 було видано саме їй.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги викладені обставини справи і стверджується, що суд першої інстанції не дав належної оцінки поданим у справу доказам, зокрема рішенню суду, яке набрало законної сили у справі 754/65663/23, якими у сукупності достеменно підтверджується, що саме мати позивачки до своєї смерті була власницею спірної земельної ділянки.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина.

26.04.2023 заведена спадкова справа №495 за заявою ОСОБА_1 (а.с.10-12, 17, 59-60).

Постановою від 13.08.2024 державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Щербенко О.В. відмовлено позивачці у видачі свідоцтва на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 2,4182 га, кадастровий номер :00:003:0402, розташованої на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського призначення, після смерті ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відмова у вчиненні нотаріальної дії обгрунтована неможливістю ідентифікувати належність документу про право власності на земельну ділянку померлій ОСОБА_3 (а.с.14).

З фотокопії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 17.11.2015 шлюб між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 розірвано, актовий запис №30, після розірвання шлюбу ОСОБА_5 присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.12).

З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0126499 від 31.12.1996 вбачається, що зазначений сертифікат видано на ім`я ОСОБА_7 , мешканки с.Вороньки Чорнухинського району Полтавської області, в тому, що їй як члену спілки селян ім.Карла Маркса належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності цього товариства, розміром 2,98 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.30).

Згідно з копією листа відділу №3 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 12.04.2024 №1627/15-24, на ім`я ОСОБА_7 зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0126499 від 31.12.1996.

Крім того на ім`я ОСОБА_7 виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №236166, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за №75 від 20.12.2004. Державний акт не отриманий.

Земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, зареєстрована у державному земельному кадастрі 28.05.2020, площа 2,4182 га, кадастровий номер :00:003:0402 (а.с.18).

Відповідно до експертного висновку від 18.09.2024 №056/1831-а записи української мовою особового імені « ОСОБА_8 » та « ОСОБА_9 » попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах є ідентичними (а.с.15).

Апеляційний суд задовольнив апеляційну скаргу і заявлений позов з таких мотивів.

У справу надано належні, достатні і допустимі докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 є матір?ю позивачки, відповідно, остання є спадкоємицею першої черги за законом після її смерті, яка у встановленому порядку прийняла спадщину.

Колегія суддів визнала доведеним, що за життя ОСОБА_3 отримала сертифікат на право на спірну земельну ділянку та державний акт на право власності на спірну земельну ділянку.

У підтвердження того, що спірна земельна ділянка увійшла до спадкової маси після смерті ОСОБА_3 , колегія суддів посилалася на те, що ця спірна земельна ділянка перебуває в оренді згідно договору від 25 червня 2020 року: орендар ТОВ «Баришівська зернова компанія», орендодавець Чорнухінська селищна рада. (а.с.82)

Колегія суддів у постанові звернула увагу на такі обставини:

державний нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину виключно з тих підстав, що державний акт на право власності на спірну земельну ділянку виписаний на ім?я ОСОБА_7 ;

доводи апеляційної скарги стосуються виключно висновків суду першої інстанції про відсутність ідентифікуючих ознак, які б давали зробити висновок щодо приналежності померлій правовстановлюючого документа.

враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку про те, що ОСОБА_3 за життя набула право власності спірну земельну ділянку.

З такими висновками і доводами колегії суддів я погодитися не можу з огляду на такі мотиви.

Предметом спору у цій справі є вимога про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Отже, для правильного вирішення такого спору суд має незалежно від підстав позову, висновків суду першої інстанції і доводів апеляційної скарги встановити (визнати доведеною або ні) ключову обставину: набуття у власність спадкодавцем за життя спірної земельної ділянки, адже якщо особа у встановленому законом порядку не набула право власності на земельну ділянку, то така земельна ділянка не може бути успадкована.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.125, ст.126 ЗК України у редакції за станом на 20 грудня 2004 року (дата реєстрації державного акта на землю) і за станом на 05 жовтня 2007 року (дата смерті матері позивачки) право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

У постанові ВС від 23 вересня 2020 року (справа № 638/496/19) викладений такий висновок: «Між тим, право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право, яким як станом на час отримання спадкодавцем спірної земельної ділянки, так і в подальшому є державний акт на право власності на землю, однак, як установили суди, такий документ спадкодавцю не видавався.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 635/2215/16-ц (провадження № 61-5545 св18).»

У постанові ВС від 01 серпня 2019 року (справа № 703/333/17) викладений такий висновок щодо застосування норми права у спірних правовідносинах.

«Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності відповідних юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

На підставі викладеного суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_2 за життя не отримала державний акт на спірну земельну ділянку і не зареєструвала у встановленому законом порядку право власності на неї, тому це майно не є об`єктом спадкування і не увійшла до спадкової маси, а отже, визнання на неї права власності за позивачем суперечить приписам законодавства.»

Наявними у справі доказами підтверджено, що на ім`я ОСОБА_7 виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №236166, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю громадян за №75 від 20.12.2004.

ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , за життя державний акт на право власності на земельну ділянку серії ПЛ №236166 не отримала, право власності на спірну земельну ділянку не зареєструвала.

Тобто мати позивачки у встановленому законом порядку не набула права власності на спірну земельну ділянку, відповідно, це майно земельна ділянка площею 2,4182 га, кадастровий номер :00:003:0402, не увійшло до спадкової маси, тобто не є об?єктом спадкування.

Колегія суддів у постанові, послалася, зокрема на той факт, що спірна земельна ділянка з червня 2020 року (через три роки після смерті ОСОБА_3 ) перебуває в оренді, і цей факт, на думку колегії суддів, вказує на те, що спірна земельна ділянка є об?єктом цивільних прав.

Разом з тим, колегія суддів не звернула увагу на те, хто є орендодавцем спірної земельної ділянки згідно укладеного договору оренди Чорнухинська селищна рада!

З огляду на наведене вважаю, що колегія суддів ухвалила незаконне рішення.

Головуючий суддя О.А.Лобов