Справа № 367/6102/21
Провадження № 2/369/316/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Фінагеєвої І. О.,

при секретарі Маснюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 367/6102/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що з липня 2002 року проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Протягом періоду спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. Внуки ОСОБА_1 проживали разом з ОСОБА_4 . За час спільного проживання ОСОБА_4 набув у власність земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,06 га та за спільні кошти з позивачем побудували на земельній ділянці житловий будинок, в якому мешкали багато років. В будинку робили ремонт, придбали меблі, побутову техніку. Позивач наголосила на тому, що зазначений будинок в експлуатацію не був введений. Вартість зазначеного будинку становить 674 836,00 грн. З огляду на зазначене, позивач вважає, що їй на праві власності належить 1/2 частина спірного нерухомого майна.

На підставі наведеного, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, позивач просить суд:

1.встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по 24 лютого 2021 року;

2.змінити черговість одержання за законом права на спадкування ОСОБА_1 , спадкоємцю четвертої черги спадкування за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_4 у першу чергу спадкування за законом разом із спадкоємцем ОСОБА_2 ;

3.визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини придбаного в період спільного проживання майна та 1/4 частини в порядку спадкування, що разом становить 3/4 частини, а саме:

-земельної ділянки № 1 Садового товариства Склопластик площею 0,06 га, що знаходиться в с. Михайлівській Рубежівці, кадастровий номер :05:005:5003;

-будівельних матеріалів і конструктивних елементів будинку, який знаходиться на земельній ділянці № 1 Садового товариства Склопластик площею 0,06 га, що знаходиться в с. Михайлівській Рубежівці;

-3/4 квартири АДРЕСА_1 ;

4.вирішити розподіл судових витрат.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 жовтня 2021 року матеріали справи передано до на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою від 27 грудня 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в порядку забезпечення позову наклав арешт на земельну ділянку № 1 Садового товариства Склопластик площею 0,06 га, що знаходиться в с. Михайлівській Рубежівці, кадастровий номер 15586.

Іншою ухвалою від 28 грудня 2021 року Києво-Святошинський районний суд Київської області відкрив провадження у справі, призначив підготовче судове засідання.

У серпні 2022 року ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що позивач не надала належних та достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, обставини спірних правовідносин узагальнені, неконкретизовані, не доводять ведення спільного господарства позивачем та спадкодавцем ОСОБА_4 . Відповідач зауважує, що померлий ОСОБА_4 з 23 червня 1989 року до 20 вересня 2010 року перебував у шлюбі з ОСОБА_5 , а до 12 листопада 2002 року, тобто до зміни прізвища та імені, мав прізвище ОСОБА_6 та ім`я ОСОБА_7 . Відповідач наголошує на тому, що померлий придбав спірну земельну ділянку за власні кошти, отримані від продажу належної йому на праві власності квартири АДРЕСА_2 . Також відповідач зауважує, що організацією поховання ОСОБА_4 займалися він та його сестра ОСОБА_8 . Також відповідач зауважує, що єдиними належними доказами проживання померлого з позивачем є показання свідків, однак такі докази не можуть бути єдиною підставою для задоволення позовних вимог.

Ухвалою від 22 серпня 2024 року Києво-Святошинський районний суд Київської області закрив підготовче судове засідання, призначив справу до розгляду.

Свідок ОСОБА_9 повідомила суд, про те, що з позивачем та померлим ОСОБА_4 познайомився 15 років тому, відносини, які склалися з вказаними особами може охарактеризувати як «просто знайомі». Свідок зазначила, що певний період часу працювала у позивача та ОСОБА_4 , її наймала ОСОБА_10 для допомоги у будівництві прибудови, крім того, свідок ОСОБА_11 ОСОБА_10 по господарству обробляти город, збирати малину, робити ремонт тощо. Перший ремонт у будинку свідок робила у 2004 році. Свідку відомо, що ОСОБА_10 проживала з чоловіком на ім`я ОСОБА_7 , так його називали в селі. Коли ОСОБА_7 захворів (взимку 2021 року) - його забрав до себе син для лікування. Після повернення ОСОБА_7 додому, ОСОБА_10 переїхала до своєї племінниці в м. Буча, оскільки хворіла і потребувала лікування. Після чого, зі слів свідка, ОСОБА_7 постійно казав, що хоче повернутися до ОСОБА_10 . Свідку відомо, що ОСОБА_10 це третя дружина ОСОБА_7 . Спільних дітей у них не було.

Свідок ОСОБА_12 повідомила суду, що постійно проживає у м. Буча, позивач по справі є її бабусею, яка виховувала свідка. У 2003 році бабуся познайомилася з дідусем ( ОСОБА_4 ) та почали разом проживати в м. Бучі, у квартирі дідуся. Приблизно через 2 року після продажу квартири дідуся, вони переїхали на дачу, де разом з дідусем будували будинок. Свідок часто приїздила до них в гості в дитинстві на відпочинок, в подальшому допомагати по господарству.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що відповідач є його сусідом. Свідку відомо, що ОСОБА_7 змінив ім`я на псевдонім, оскільки був письменником. Про те, що ОСОБА_7 з кимось проживав свідку нічого не відомо. Він завжди бачив ОСОБА_7 одного. У 2018 році свідок два рази приїздив до ОСОБА_7 на дачу на його прохання міняв замки. На похоронах ОСОБА_7 була присутня жінка на ім`я ОСОБА_14 з дочкою дружина померлого.

Свідок ОСОБА_15 повідомив суду, що знайомий з ОСОБА_7 з 2002 року, саме в цей час ОСОБА_7 запропонував свідку придбати в нього земельну ділянку. Після придбання зазначеної земельної ділянку, свідок став сусідом ОСОБА_7 . У 2002 році свідок розпочав будівництво на своїй земельній ділянці, а тому бував там часто, в цей же час будувався і ОСОБА_7 . З 2014 року свідок постійно проживав на дачі по сусідству з ОСОБА_7 . За весь час свідок бачив в будинку ОСОБА_7 жінку лише декілька разів. Одного разу ОСОБА_7 звернувся за допомогою до свідка, з огляду на те, що ОСОБА_7 вигнали з дому. Свідок допоміг йому зайти до себе в будинок та звільнити будинок від компанії осіб, які перебували в стані сп`яніння, в числі якої була і жінка, яку свідок бачив декілька разів з ОСОБА_7 . Свідок є безпосереднім сусідом ОСОБА_7 , проте не бачив, щоб він проживав із жінкою. Коли в ОСОБА_7 щось траплялося він завжди телефонував свідку з проханням допомогти. ОСОБА_7 майже кожного вечора приходив до свідка пити чай.

Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що померлий є її батьком. Свідок бачилася з батьком лише по вихідних. Про факт проживання батька з жінкою свідку нічого не відомо.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи сповіщені належним чином, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечував.

Відповідно до вимог частини першої, третьої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

У зв`язку з неявкою сторін в силу частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши доводи сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що 23 червня 1989 року ОСОБА_4 (до зміни прізвища та імені - ОСОБА_16 ) та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_4 (до зміни прізвища та імені - ОСОБА_16 ) та ОСОБА_17 народилася донька ОСОБА_18 .

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 є сином ОСОБА_16 та ОСОБА_19 .

Відповідно до свідоцтва про переміну прізвища, імені, по-батькові серії НОМЕР_3 від 12 листопада 2002 року ОСОБА_16 змінив ім`я на ОСОБА_4 .

Рішенням від 20 вересня 2010 року Дарницький районний суд міста Києва розірвав шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_20

ОСОБА_4 29 грудня 2012 року отримав Державний акт серії ЯЙ № 939613 на право власності на земельну ділянку за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Михайло-Рубежівська сільська рада.

За змістом висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки вартість нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Михайло-Рубежівська сільська рада, кадастровий номер :05:005:5003 становить 674 836,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

24 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Також в заяві зазначила про те, що крім неї спадкоємцями першої черги є син померлого ОСОБА_21 та дочка ОСОБА_8 .

18 листопада 2021 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка складається з земельної ділянки площею 0,06 га, кадастровий номер :05:005:5003, розташованої за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Михайло-Рубежівська сільська рада.

18 листопада 2021 року державний нотаріус 16-ої Державної нотаріальної контори видав Шевченку М.А. свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером :05:005:5003, розташовану за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Михайло-Рубежівська сільська рада. 18 листопада 2021 року ОСОБА_2 зареєстрував право власності на зазначену земельну ділянку.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення / захисту в обраний спосіб.

Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Так спірні правовідносини виникли в зв`язку з намірами позивача реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , з яким позивач з її тверджень проживала спільно без реєстрації шлюбу.

Згідно з частинами першою, другою статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Правило статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З наведених положень можливо встановити ознаки подружніх відносин, зокрема ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07 грудня 2020 року у справі № 295/14208/18-ц, від 20 січня 2021 року у справі № 178/90/18-ц.

У постанові від 23 січня 2024 року у справі № 523/14489/15 Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що особа, яка вважає себе власником майна (або його частини), може здійснити захист свого цивільного права, обґрунтувавши в позові підставу позовних вимог про поділ майна тим, що воно набуте за час спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю. Позовні вимоги про поділ майна, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності є ефективним способом захисту прав, здатним справедливо та без занадто обтяжливих для сторін судових процедур вирішити цивільну справу. Заявлення у таких справах позовного провадження окремої вимоги про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу не здатне забезпечити захист прав власника.

Вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Висновки про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, в зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовляти. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у постанові від 08 грудня 2021 року у справі № 531/295/19 роз`яснив, що для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Наявні у справі докази не дають беззаперечного висновку про ведення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільного господарства, наявності спільного бюджету тощо, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовної вимоги прозміну черговості одержання за законом права на спадкування та про визнання права власності на нерухоме майно.

Враховуючи наведене, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 48, 51, 76, 81, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. О. Фінагеєва