Справа № 536/3157/24
Провадження №2/524/3297/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді - Алексашиної Н.С.,

за участю: секретаря судового засідання Антибури І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (попередня назва ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС» (попередня назва ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обґрунтовує позов тим, що відповідно до укладеного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 13.01.2020 року кредитного договору №1513086 ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Мілоан» кредит у розмірі 12000 гривень.

Відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання.

ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги до відповідачки за укладеним кредитним договором на користь ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» шляхом укладення договору факторингу.

В подальшому ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» на підставі договору факторингу відступило право вимоги до відповідачки на користь ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ».

Відступлена сума боргу становить 41700 грн.

Позивач прохає стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 41700 грн., сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

11.02.2025 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, у якому ОСОБА_1 заперечила факт укладення нею кредитного договору з ТОВ «Мілоан». Зазначила, що на офіційному сайті товариства не реєструвалася, особистий кабінет не оформлювала, ніяких відносин з товариством не мала. Зазначеним в анкеті номером мобільного телефону вона не користувалася і вказаного карткового рахунку не мала. Ніяких грошових надходжень від ТОВ «Мілоан» вона не отримувала. 11.02.2025 року з вказаного приводу ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького РУП із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.15, ч.3 ст.190 КК України.

18.03.2025 року позивачем подано документ під назвою «додаткові пояснення у справі», де по суті наводить обґрунтування заявлених позовних вимог.

З цього приводу суд зауважує, що відповідно до ч.ч.2, 5 ст.174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це за необхідне.

Отже, свою позицію щодо обґрунтування заявлених позовних вимог позивач виклав у позовній заяві. Правом на надання відповіді на відзив позивач не скористався Підстави позову та предмет доказування були відомі позивачу з часу звернення з позовною заявою. Нових окремих питань під час розгляду справи не виникало. Направлення позивачем до суду додаткових пояснень відбулося за його власною ініціативою, без отримання дозволу суду.

Разом з тим, суд зауважує, що визначення цивільним процесуальним законодавством вичерпного переліку заяв по суті справи є важливою передумовою для чіткого розуміння підстав та предмету позову, позицій сторін у справі, а також запобіжником від зловживань у вигляді надання щоразу нових обґрунтувань висловлених позицій, що зрештою може знизити ефективність судового розгляду.

Зважаючи на викладене, суд вважає проводити судовий розгляд на підставі заяв по суті справи, поданих сторонами. Разом з тим, суд не знаходить законних підстав для прийняття поданих позивачем письмових пояснень.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав розгляд справи провести без його участі.

Крім того, представник позивача подав 21.07.2025 року клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, у якому також просив задовольнити в повному обсязі заявлені позовні вимоги.

Відповідачка та її представник адвокат Лаврик Ю.А. у судове засідання не з`явилися. Від представника надійшла заява, у якій він просив справу розглянути без його участі та без участі відповідачки, у задоволенні позову прохають відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, у спорах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Позивачем на підтвердження укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 надано відповідний договір №1513086 від 13.01.2020 року. Згідно умов договору кредит надається позичальнику в сумі на 12000 грн. /а.с.17-19/

Право вимоги за вказаним договором відступлено ТОВ «Мілоан» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». В подальшому ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» відступило право вимоги на підставі договору факторингу на користь ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ». /а.с.20-31/

На підставі рішення єдиного учасника №№1778 від 01.07.2025 змінено назву позивача з ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ» на ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС».

На підтвердження факту надання кредитних коштів відповідачці ОСОБА_1 позивачем надано платіжне доручення 13768803 від 13.01.2020 року, згідно якого позичальнику перераховано 12000 кредитних коштів на кредитний рахунок НОМЕР_1 . /а.с.32/

Відповідач 18.03.2025 року подав до суду заяву про витребування доказів, а саме, щодо перерахування ТОВ «Мілоан» коштів в сумі 12000 грн. на картковий рахунок згідно наданого платіжного доручення, а також щодо належності вказаного карткового рахунку.

Аналогічне клопотання було подане 18.03.2025 року представником позивача у справі.

Ухвалою суду від 24.03.2025 року задоволено клопотання про витребування доказів.

На виконання ухвали суду від 24.03.2025 року про витребування доказів АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідь, згідно якої на ім`я ОСОБА_1 не емітовано відповідну карту НОМЕР_2 .

Разом з тим, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Виписка за картковим рахунком може бути належним доказом існування заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20.

Як вже зазначалося, фінансова установа має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Втім, позивачем не надано виписок за картковим рахунком позичальника або інших належних доказів на підтвердження видачі кредиту, його розміру та наявної заборгованості.

Додаткові докази, надані позивачем разом з клопотанням про їх доручення 21.07.2025 року (інформація з електронного файлу, скріншот надсилання смс-повідомлення, хронологія вчинення дій щодо укладення кредитного договору у електронній формі, довідка по заяві про кредит) не містять об`єктивних даних на підтвердження належності ОСОБА_1 використаного номеру мобільного телефону, укладення нею кредитного договору та подальшого отримання кредитних коштів, а тому не є належними доказами.

Натомість відповідачкою ОСОБА_1 подано заяву про вчинення кримінального правопорушення за фактом оформлення на її ім`я невідомими особами кредиту, що підтверджується наданою копією заяви зареєстрованою у Кременчуцькому районному управлінні поліції. /а.с.86-87/

За умов коли АТ КБ «ПриватБанк» надало відповідь, що кредитна картка, на яку первісний кредитор здійснив переказ кредитних коштів, не належить відповідачці, а сама відповідачка категорично заперечує укладення нею кредитного договору, належність їй номеру телефону використаного для його укладення, та отримання кредиту, у зв`язку з чим подала заяву про вчинення кримінального правопорушення, суд доходить висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання кредиту відповідачці.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. (ч.1 ст.80 ЦПК України)

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, позивач не довів належними та достатніми доказами отримання відповідачкою кредитних коштів.

Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у відповідності до положення ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні прозову Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (попередня назва ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОЛВЕНТІС» (попередня назва ТОВ «ФК «ПІНГ-ПОНГ»), місцезнаходження - місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 21/1, ;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Алексашина Н.С.