Справа № 639/6796/24
Провадження № 2/639/259/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новобаварського районного суду міста Харкова цивільну справу № 639/6796/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Новобаварського районного суду міста Харкова знаходиться цивільна справа №639/6796/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

24 липня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Чумак Р.В. подана заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

У судове засідання сторони не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, представник позивача просив розглянути справу у його відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст.13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п.2 ч.1ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо, відсутній предмет спору.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

За правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 10.04.2019 у справі № 456/647/18, логічно граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Відповідну правову позицію також викладено у постановах ВС України від 11.01.2024 у справі № 757/15298/22-ц; від 07.02.2024 у справі № 204/3106/22; від 04.04.2024 у справі № 757/42718/21-ц; від 22.05.2024 у справі № 204/1150/23; від 05.06.2024 у справі № 756/6412/23.

Наведене вище дає підстави для висновку про те, що у разі, якщо позивач звертається до суду із заявою (клопотанням) про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку із відсутністю предмета спору, що зумовлено добровільним врегулюванням спору сторонами або виконанням відповідачем заявлених до нього вимог (коли спір існував на час пред`явлення позову і припинив своє існування у зв`язку з діями сторін, виконаними після відкриття провадження у справі), зазначена вище підстава для закриття провадження у справі не може бути застосована. У цьому разі волевиявлення позивача, який ініціює закриття провадження у справі, за своїм внутрішнім змістом є відмовою від позову, а відтак застосуванню підлягає п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Таким чином, зі змісту заяви про закриття провадження суд однозначно доходить висновку, що позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем, тобто за фактичною відмовою від позову, тому застосуванню у даному випадку підлягає п. 4 ч. 1ст. 255 ЦПК України.

При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відтак, враховуючи те, що 24 липня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Чумака Р.В. надійшла заява про закриття провадження у справі, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

На підставі викладеного та керуючись статтями 13, п. 4 ч. 1 ст.255, 259-261, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 30.07.2025 року.

Суддя В.В. Труханович