Провадження № 2/643/4697/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Тимош О.М.,

за участю секретаря судового засідання Кизим К. В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі свого представника звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №802169017 від 20.09.2021 у сумі 102 817,65 грн.

У судове засідання представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи не з`явився, позов містить клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не подавав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся з позовом до суду 30.06.2025.

Ухвалою судді від 01.07.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

30.07.2025 від представника позивача до суду надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій зазначає, що на даний момент відсутній предмет спору між сторонами та наявні підстави для повернення сплаченого судового збору в повному обсязі з державного бюджету, тому просив провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору та повернути сплачений судовий збір.

При вирішенні заявленого клопотання суд керується правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року по справі №638/3792/20.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому, позивачем суду не повідомлено чи предмет спору перестав існувати після відкриття провадження по справі, чи він не існував на час звернення до суду.

Водночас із заяви позивача про закриття провадження встановлено, що між сторонами залишилося невирішеним питання щодо сплаченого позивачем судового збору при зверненні з цим позовом до суду.

Згідно з ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» кошти судового збору спрямовуються на забезпечення здійснення судочинства та функціонування органів судової влади, а також на забезпечення архітектурної доступності приміщень судів, доступності інформації, що розміщується в суді, для осіб з інвалідністю та інших маломобільних груп населення.

Отже, судом у цій справі вчинено дії, для забезпечення яких сплачується судовий збір, зокрема: відкрито провадження по справі, учасників справи повідомлено про призначене судове засідання.

Відтак, суд не вбачає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору та повернення позивачу судового збору з державного бюджету, вважає, що питання щодо судового збору між сторонами не врегульовано.

Водночас, суд роз`яснює позивачу його право звернутися до суду із заявою про закриття провадження по справі з інших підстав.

Керуючись ст. 255, 260, 261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання позивача про закриття провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Тимош