Провадження № 22-ц/801/1702/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борисюк І. Е.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 рокуСправа № 127/23683/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Шемети Т. М.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Корченюка А. В. на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Борисюк І. Е. від 09 червня 2025 року про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови про відкриття виконавчого провадження № 69351212,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року представник ОСОБА_2 адвокат Верещак В. М., звернувся до суду з цією скаргою, за якою просив визнати незаконною постанову державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (далі відділ ДВС) Дзюбенка С. М. від 07 липня 2022 року про відкриття виконавчого провадження № 69351212 та її скасувати.

На обґрунтування доводів скарги покликався на те, що в проваджені відділу ДВС перебуває виконавче провадження № 69351212 по виконанню дубліката виконавчого листа № 127/23683/16-ц, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області 01 липня 2022 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 боргу в сумі 1 419 078, 00 грн на користь ОСОБА_1 . Виконавчий документ був пред`явлений поза трирічним строком пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2025 року скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця відділу ДВС Дзюбенка С. М. щодо винесення 07 липня 2022 року постанови про відкриття виконавчого провадження № 69351212. Скасовано постанову державного виконавця відділу ДВС Дзюбенка С. М. про відкриття виконавчого провадження № 69351212.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на час звернення стягувача до відділу ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, наслідком чого стало винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови, строк пред`явлення його до виконання сплинув 25 лютого 2020 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Корченюк А. В., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2025 року скасувати і постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, що суд першої інстанції помилково вважав пропущеним строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, тому що постановляючи ухвалу 04 травня 2022 року про виправлення помилки у виконавчому документі та видачу його дубліката Вінницький міський суд Вінницької області у своїй ухвалі зазначив про те, що ОСОБА_1 звертався із заявами про примусове виконання рішення в межах встановленого законом строку, який був перерваний 21 травня 2019 року, з чим погодився Вінницький апеляційний суд в постанові від 21 червня 2022 року, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Відповідно обставини щодо переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є преюдиційним для вирішення цієї скарги в силу приписів частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Представник ОСОБА_2 адвокат Верещак В. М. подав відзив на апеляційну скаргу, за яким просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, відповідно до встановлених судом обставин справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частинами першою третьою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 374 ЦПК України апеляційний суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення або змінює рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права або неправильним застосуванням норм матеріального права (стаття 376 ЦПК України).

Суд установив, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2017 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу, що становить 1 304 070 грн 00 к., що еквівалентно 51 000 доларів США та трипроценти річних в сумі 115 008 грн 00 к. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3 748 грн 16 к. у відшкодування судового збору.

14 березня 2017 року за цим судовим рішенням були видані виконавчі листи.

04 травня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області постановив ухвалу про виправлення помилки у виконавчих листах і видачу їх дублікатів.

01 липня 2022 року суд видав дублікат виконавчого листа, зокрема щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2

07 липня 2022 державний виконавець відділу ДВС Дзюбенком С. М. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 69351212 про примусове виконання зазначеного виконавчого документа.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (частина перша статті 447-1 ЦПК України).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (пункт 9 частини другої статті 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов`язковості виконання рішень є також засадою (основним принципом) виконавчого провадження (пункт 2 частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статі 433 ЦПК України).

У постанові від 18 квітня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 2034/11082/2012 дійшов, зокрема, таких висновків:

«24. Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

25. За змістом вказаного підпункту єдиною підставою для видачі дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загубили, вкрали, знищили або істотно пошкодили, що унеможливлює його виконання. Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втратили.

Однією з підстав можливості видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення. (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі № 186/871/14-ц (пункти 53-55), Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі № 419/310/12)».

Тобто обов`язковою обставиною для видачі дубліката виконавчого листа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Як зазначалося вище 04 травня 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області постановив ухвалу про виправлення помилки у в виконавчих листах і видачу їх дублікатів, яка була залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 21 червня 2022 року. У цій постанові апеляційний суд, зокрема, погодився із судом першої інстанції, який зазначив, що ОСОБА_1 звертався із заявами про примусове виконання рішення в межах встановленого законодавством строку, який бу перерваний 21 травня 2019 року (пред`явленням виконавчого листа до виконання).

Обов`язковість судового рішення означає, в тому числі неможливість повторного встановлення обставин, які вже встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, стосовно однієї і тієї ж особи.

Цей принцип знайшов своє закріплення і в процесуальних нормах, а саме частині четвертій статті 82 ЦПК України, якою закріплено правило про те, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже після набрання законної сили ухвалою суду від 04 травня 2022 року про виправлення помилки та видачу дубліката виконавчого листа ОСОБА_1 , як і інші учасники виконавчого провадження, не мали підстав вважати пропущеним строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а відтак стягувач ОСОБА_1 мав законні сподівання на можливість вчинення відповідних дій, зокрема подання дубліката виконавчого листа до виконання та відкриття виконавчого провадження за ним, без необхідності додаткового звернення до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з ти, визначаючись щодо пропущення строку звернення виконавчого документа до виконання на час видачі дубліката виконавчого листа, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції надав іншу оцінку тим самим обставинам, які досліджувались судом в ухвалі від 04 травня 2022 року і які були предметом оцінки судом апеляційної інстанції, чим фактично перебрав на себе повноваження суду касаційної інстанції, що є неприпустимим.

Оскільки судовим рішенням, що набрало законної сили, ухвалою Вінницького міського суду від 04 травня 2022 року про виправлення помилки у виконавчому листів та видачу його дубліката установлено, що ОСОБА_1 звертався із заявами про примусове виконання рішення в межах встановленого законодавством строку, який бу перерваний 21 травня 2019 року, відповідно цей дублікат був поданий до відділу ДВС 01 липня 2022 року, тобто впродовж встановленого статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» строку, суд першої інстанції не мав підстав для висновку про неправомірність дій державного виконавця щодо винесення постанови від 07 липня 2022 року про відкриття виконавчого провадження № 69351212.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Корченюка А. В. задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2025 року скасувати.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенка С. М. відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 24 липня 2025 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

Т. М. Шемета