Справа № 750/4081/25
Провадження № 2/750/1533/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2025 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
судді секретар Супруна О.П., Щибря Ю.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 ,
26.03.2025 позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, у якому просить:
- позбавити батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог позивач указує, що з 11.06.2024 у родині піклувальника ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , виховується та проживає неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини, ОСОБА_1 , вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2024 був засуджений до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць, а на підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.10.2024 звільнений з-під варти у зв`язку з усуненням законом карності діяння. До позивача з приводу повернення йому дитини на виховання не звертався. Із часу звільнення з-під варти та по теперішній час ОСОБА_1 жодного разу з дитиною не бачився, не телефонував та не надавав матеріальної допомоги, долею дитини не цікавився. ОСОБА_1 05.02.2025 написав заяву-згоду, в якій вказує, що дійсно не утримує дочку, не має можливості утримувати її належним чином та дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 . Правові наслідки позбавлення батьківських прав йому роз`яснені. Спеціалістами Управління з`ясовано, що ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав. У акті обстеження житлово-побутових умов неповнолітньої ОСОБА_3 від 29.10.2024, складеному адміністрацією Чернігівського ліцею № 22, який відвідує дитина, зазначено, що між піклувальником та дитиною є взаємоповага та довіра. Помешкання, де проживає дитина, з усіма комунальними зручностями. Відомості про участь батька у житті дитини відсутні. Зазначені факти свідчать про свідоме ухилення батька від виховання дитини, свідомого нехтування ним своїх батьківських обов`язків, тому позивач просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав.
Ухвалою судді від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.05.2025.
19.05.2025 підготовче засідання відкладено на 11.06.2025 у зв`язку з неявкою сторін.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.06.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 23.07.2025.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 23.07.2025 позов про стягнення аліментів залишений без розгляду.
У судове засідання, призначене на 23.07.2025, учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку. Представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву не подав.
За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що ОСОБА_1 є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 28.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції (а.с. 4).
Рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 355 від 11.06.2024 установлено піклування над дитиною, позбавленою батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, зазначено, що мати дитини, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини, ОСОБА_1 , вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2024 був засуджений до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. Призначено піклувальником над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її повнолітнього брата, ОСОБА_2 , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с 6).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, мати дитини, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 3341. (а.с. 7).

Згідно довідки № 1678 від 14.03.2025, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 9).

У заяві-згоді від 05.02.2025 ОСОБА_1 дав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтвердивши, що дійсно не утримує дочку матеріально, не має можливості утримувати її належним чином. Правові наслідки позбавлення батьківських прав йому роз`яснено (а.с. 10).

Вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2024 ОСОБА_1 був засуджений до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. (а.с. 14-16).

На підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.10.2024 ОСОБА_1 звільнено від покарання, призначеного Деснянським районним судом м. Чернігова, у зв`язку з усуненням законом карності діяння (а.с. 12-13).

Згідно висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 254 від 14.05.2025, у родині піклувальника ОСОБА_2 з 11.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , виховується та проживає неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батько дитини, ОСОБА_1 , вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.01.2024 був засуджений до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць. На підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.10.2024 ОСОБА_1 звільнений з-під варти у зв`язку з усуненням законом карності діяння. До Управління з приводу повернення йому дитини на виховання не звертався. З часу звільнення з-під варти та по теперішній час ОСОБА_1 жодного разу з дитиною не бачився, не телефонував та не надавав матеріальної допомоги і подарунків. Долею дитини не цікавився. ОСОБА_1 05.02.2025 написав заяву-згоду, в якій вказує, що дійсно не утримує дочку, не має можливості утримувати її належним чином та дає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 . Правові наслідки позбавлення батьківських прав йому роз`яснені. Спеціалістами Управління з`ясовано, що ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення батька батьківських прав. У акті обстеження житлово-побутових умов неповнолітньої ОСОБА_3 від 29.10.2024, складеному адміністрацією Чернігівського ліцею № 22, який відвідує дитина, зазначено, що між піклувальником та дитиною є взаємоповага та довіра; помешкання, де проживає дитина, з усіма комунальними зручностями. Відомості про участь батька у житті дитини відсутні. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. Батько на засідання комісії не з`явився. Комісія з питань захисту прав дитини вирішила надати рекомендації органу опіки та піклування для прийняття рішення про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 . Виконавчий комітет Чернігівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 по відношенню до неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 36-37).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини сьомої та восьмої статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі за текстом - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

В силу статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 07.12.2006) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини.

У справі «М.С. проти України» Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Відповідно до правових висновків, викладених у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17 (провадження № 61-12023св18), від 25.11.2019 у справі № 640/15049/17 (провадження № 61-11607св19), від 17.01.2020 у справі № 712/14772/17 (провадження № 61-18550св19), від 29.01.2020 у справі № 127/31288/18 (провадження № 61-22060св19), від 29.01.2020 у справі № 643/5393/17 (провадження №61-4149св19), від 08.04.2020 у справі № 645/731/18 (провадження № 61-20399св19), від 13.10.2021 у справі № 359/8130/19 (провадження № 61-9758св21), позбавлення батьківських прав за пунктом 2 частини першої статті 164 СК України має такі особливості:

- ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками;

- позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України;

- розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері/батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК (2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого потрібно довести, і його слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 Сімейного кодексу України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в їх діях.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.11.2021 у справі № 592/17972/19.

Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що в спорі про позбавлення батьківських прав позивачу необхідно довести, що це призведе до покращення життя дитини.

Ураховуючи ставлення ОСОБА_1 до своїх обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню ОСОБА_3 , підтверджене належними та допустимим доказами, суд уважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно дочки.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до його неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1 211,20 (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 копійок) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. Івана Мазепи, 19, м. Чернігів, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо.

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - невідомо.

Суддя