Справа №672/616/25
Провадження №2-о/672/50/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді Пономаренко Л.Е.,

за участю секретаря судового засідання Шкробот К.І.,

заявниці ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку Хмельницької області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищеназваною заявою, в якій просить суд встановити факт батьківства, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по відношенню до сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 2015 року перебувала у шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 . Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_9 . На момент реєстрації народження дитини, при оформленні свідоцтва про народження дитини запис у Книзі реєстрацій, відомості про батька дитини були записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері та батьком дитини було зазначено « ОСОБА_8 ». ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер. Встановлення факту батьківства необхідно для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини. На підставі чого, заявниця звернулась до суду з даною заявою.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені у заяві, просила заяву задовольнити. Суду пояснила, що з ОСОБА_7 знайома на протязі тривалого часу, будучи у молодому віці зустрічалися. Через певний проміжок часу знову зустрілись та почали спільно проживати з 2015 року як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_9 . Сина вона реєструвала самостійно, так як ОСОБА_7 багато працював і був постійно зайнятий. З моменту народження ОСОБА_10 визнавав його своїм сином, опікувався ним до останнього дня свого життя. Вважає необхідним встановити факт батьківства з метою можливості отримання дитиною як спадщини, так і всіх пільг дитини по втраті годувальника.

Заінтересована особа ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, ствердив, що дійсно ОСОБА_8 являється сином його брата ОСОБА_7 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 пояснила, що являється сусідкою ОСОБА_7 , підтвердила, що у ОСОБА_7 іншої сім`ї не було, він проживав разом з ОСОБА_1 однією сім1єю, єдиним сином був ОСОБА_9 . Батько гордився ОСОБА_9 , опікувався ним, визнавав його за свого сина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що працював разом з ОСОБА_7 , знав його багато років, іншої сім`ї у ОСОБА_7 не було, він проживав з ОСОБА_1 , єдиним сином був ОСОБА_9 , він ним пишався, визнавав за свого сина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що являється односельчанином ОСОБА_7 , з 2006 по 2020 роки працював сільським головою. Заявниця разом зі своєю донькою та матір`ю переїхали проживати в будинок ОСОБА_7 , через деякий час народила сина ОСОБА_9 . ОСОБА_11 визнавав сина за свого, опікувався ним, приділяв належну батьківську увагу, гордився сином.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що являється сусідкою ОСОБА_7 , підтвердила, що у ОСОБА_7 іншої сім`ї не було до спільного проживання з ОСОБА_1 . Вони спільно проживали у будинку ОСОБА_11 , вели спільне господарство, разом ростили доньку ОСОБА_1 та їх спільного сина ОСОБА_9 . Батько гордився сином, опікувався ним, визнавав його за рідного сина.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що проживає неподалік від будинку родини ОСОБА_13 . Приблизно в 2015 році до ОСОБА_7 переїхала ОСОБА_1 . Від спільного проживання в них народився син ОСОБА_9 , якого ОСОБА_7 визнавав своїм, був дуже радий його народженню.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що є донькою ОСОБА_1 . В 2015 році вона разом з матір`ю переїхала до ОСОБА_7 . Він дуже добре ставився до неї. В 2016 мама народила братика ОСОБА_9 і вони проживали усі разом.

Згідно ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши заяву, подані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2015 року перебувала у шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 . Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_9 . На момент реєстрації народження дитини, при оформленні свідоцтва про народження дитини запис у Книзі реєстрацій, відомості про батька дитини були записані відповідно до ч.1ст.135 СК України, тобто зі слів матері та батьком дитини було зазначено « ОСОБА_15 ». До народження дитини та в подальшому ОСОБА_1 та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. ОСОБА_7 піклувався про сина, виховував, матеріально забезпечував. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер. Досліджені судом докази, пояснення учасників справи не викликають сумнівів, що за життя ОСОБА_7 визнавав ОСОБА_8 своїм сином, піклувався про нього, приймав участь в його утриманні та вихованні до дня своєї смерті.

Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для захисту майнових та немайнових законних інтересів дитини, зокрема для оформлення спадкових прав.

Заяви про встановлення факту батьківства (материнства) суд розглядає у разі смерті особи, яку заявник визнає батьком (матір`ю) дитини, і вирішує їх з огляду на обставини, передбачені статтями 125, 130 Сімейного кодексу України. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Відповідно до змісту ч.1 ст.121СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

В пункті 13 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15травня 2006року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до ч.2 ст.55 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Згідно ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст.293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При розгляді спору щодо встановлення факту батьківства суд має виходити зі змісту ст.130 СК України, відповідно до якої підставою для встановлення факту батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про встановлення факту батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.130 СУ України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини справи, вважає наявність підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, встановленими в судовому засіданні, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 293, 315, 319, 354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, заінтересована особа: ОСОБА_6 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком дитини ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.Скіпче Городоцького району Хмельницької області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.Е.Пономаренко