справа № 619/875/24
провадження № 6/619/61/25
Ухвала

21 липня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі № 619/875/24,

ім`я (найменування) сторін:

заявник: ОСОБА_1 ,

боржник: ОСОБА_2 .

Питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 в системі «Електронний суд» звернулося з заявою про видачу дублікату виконавчого листа по справі №619/875/24, посилаючись на те, що отримавши виконавчий лист по зазначеній справі, вона віддала його разом із заявою у Основ`янсько-Слобідський ВДВС у м. Харкові особисто в руки державному виконавцю, а коли звернулася з заявою про видачу довідки про заборгованість по аліментам, то державний виконавець по телефону повідомив, що виконавчий лист було втрачено та до теперішнього часу рішення суду від 14.05.2024 не виконано.

Заявниця у судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, хоча про час та місце розгляду заяви повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного документу.

Боржник у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку судової повістки на його електронну адресу.

Крім того, відповідач був обізнаний про наявність заяви про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки згідно з вимогами ч. 2 ст. 183 ЦПК України, матеріали заяви містять докази її надіслання відповідачу.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Перевіривши заяву з додатками, суд дійшов висновку про її задоволення, з огляду на таке.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області по справі № 619/875/24 від 14.05.2024 змінено спосіб стягнення аліментів, визначений наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.08.2013 по справі № 641/8022/13-ц та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже Чугуївського району Харківської області на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до повноліття дитини.

14.06.2024 судом видано виконавчий лист по справі, який отримано ОСОБА_5 22.08.2024, про що свідчить її особистий підпис (а.с. 101).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права.

Частиною 1 статті 6 зазначеної Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Проте, закріплене в цій статті право на справедливий суд було би неповним, якщо би воно обмежувалося лише справедливим судовим рішенням без гарантій його виконання та без якого таке право було б ілюзорним.

Державою у конституційний спосіб шляхом ухвалення судового рішення іменем України було захищено право позивача, за рахунок якого в майбутньому гарантується його виконання. Нехтування цими гарантіями недопустимо в інтересах суспільства і держави, а в розумінні ст. 6 Конвенції поряд з інтересом відповідача у справі виправдовує переслідувану мету позивача на справедливий доступ до суду в завершальній стадії захищеного права.

Пунктом 17.4 Розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За відомостями Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 641/8022/13-ц, виданий 11.10.2023 Комінтернівським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом двічі було зроблено запит до Основ`янсько-Слобідського ВДВС у м. Харкові щодо надання відомостей про перебування на виконанні чи обставин втрати зазначеного виконавчого листа по справі №619/875/25, однак, відповідь до суду не надійшла, причини суду не повідомлено.

Відповідно до п.17.4 розділу VIIІ "Перехідні положення" ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є втрата оригіналу виконавчого листа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Отже, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11 зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист (постанова Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №2-1380/088).

За таких обставин, враховуючи факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби, що свідчить про те, що його було втрачено, суд вважає за необхідне заяву про видачу дубліката виконавчого документа задовольнити та видати дублікат виконавчого документа, оскільки рішення не виконано і не втратило своєї законної сили, строк для пред`явлення його до виконання не пропущено.

Керуючись п. 17.4 Розділу XIII «Перехідних положень» ЦПК України суд,

постановив:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Видати ОСОБА_6 дублікат виконавчого листа по справі № 619/875/24 про зміну способу стягнення аліментів, визначеного наказом Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.08.2013 по справі № 641/8022/13-ц та стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леб`яже Чугуївського району Харківської області на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до повноліття дитини.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нечипоренко