Справа № 127/3847/24
Провадження № 22-з/801/97/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Панасюк О. С.
УХВАЛА

24 липня 2025 рокуСправа № 127/3847/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Міхасішина І. В.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву представниці ОСОБА_1 адвокатки Левицької-Корчун В. І. щодо прийняття додаткової постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору недійсним,

встановив:

15 липня 2025 року представниця ОСОБА_1 адвокатка Левицька-Корчун В. І. звернулася до суду з цією заявою, за якою просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40 000 грн 00 к. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Заява обґрунтована тим, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювала адвокатка Левицька-Корчун В. І., яка також подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в його інтересах. Після розгляду справи в суді апеляційної інстанції 14 липня 2025 року між адвокаткою та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до угоди про надання послуг адвоката від 10 червня 2024 року, якою сторони змінили пункт 2 угоди, виклавши його в новій редакції. З огляду на складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, необхідність підготовки процесуальних документів та представництва інтересів у судових засіданнях, сторони встановили фіксовану суму гонорару у розмірі 40 000 грн 00 к. Узгоджена в додатковій угоді № 1 від 14 липня 2025 року сума гонорару була сплачена ОСОБА_1 готівкою, що підтверджується прибутковим касовим ордером № 54.

Представник ОСОБА_2 адвокат Головчук В. А. заперечував щодо заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які поніс відповідач, та просив відмовити у прийняті додаткової постанови.

У поданих запереченнях вказував на те, що ОСОБА_7 не подавав до суду першої інстанції доказів понесених витрат (договору із зазначенням суми витрат, рахунків або детального опису наданих послуг). Крім того додаткова угода №1 від 14 липня 2025 року та прибутковий касовий ордер № 54, датовані пізніше ніж через місяць після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Дослідивши заяву та матеріали цивільної справи апеляційний суд вважає, що заява адвокатки Левицької-Корчун В. І. задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої вказаної статті до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною першою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

За результатами апеляційного перегляду апеляційну скаргу представниці ОСОБА_1 адвокатки Левицької-Корчун В. І. задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 травня 2025 року скасовано і постановлено нове судове рішення. У позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору недійсним відмовлено.

У відзиві ОСОБА_1 , поданому його представницею адвокаткою Левицькою-Корчун В. І., на позовну заяву ОСОБА_2 зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу відповідача, з урахуванням складності справи, становить в межах 40 000 грн 00 к.

Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції представниця відповідача не подавала докази в підтвердження понесення її клієнтом витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представницею ОСОБА_1 адвокаткою Левицькою-Корчун В. І. до заяви щодо прийняття додаткової постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу надано суду: ордер на надання правничої допомоги; угоду про надання послуг адвоката від 10 червня 2024 року; додаткову угоду № 1 від 14 липня 2025 року до угоди про надання послуг адвоката від 10 червня 2024 року; прибутковий касовий ордер № 54 від 14 липня 2025 року про сплату гонорару у розмірі 40 000 грн 00 к. за надану професійну правничу допомогу.

Такі докази подані адвокаткою після ухвалення судом апеляційної інстанції постанови.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки / врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша, друга статті ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 161/5317/18 дійшов до висновку, що незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат.

Отже для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу сторона у справі зобов`язана надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Такі висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 виснував, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 757/33206/22-ц та в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 червня 2025 року у справі № 761/9837/22.

У даному випадку представниця ОСОБА_1 адвокатка Левицька-Корчун В. І. зазначила у відзиві на позовну заяву про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем, при цьому до моменту ухвалення постанови апеляційним судом доказів на підтвердження таких витрат не подавала і не зробила заяву, що такі докази будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому зміст заяви про стягнення з позивачки на користь відповідача судових витрат на професійну допомогу не містить обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених відповідачем судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Таким чином підстави для задоволення заяви представниці ОСОБА_1 адвокатки Левицької-Корчун В. І. відсутні.

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270 ЦПК України апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

У прийнятті додаткової постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвокатки Левицької-Корчун В. І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 , правонаступниками якого є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання договору недійсним відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

(Повний текст судового рішення виготовлено 24 липня 2025 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. В. Ковальчук

І. В. Міхасішин