Справа № 189/1113/20
У Х В А Л А

01.08.2025 року селище Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чорної О.В.

за участі секретаря судового засідання Безрідньої В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання в.о. начальника Синельниківського ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Барни Ю.А. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

В.о. начальника Синельниківського ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Барна Ю.А. звернулася до суду з поданням, в якому просила встановити тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом виконавчого провадження №74621040.

В обґрунтування подання зазначила, що на виконанні у Синельниківському відділі державної виконавчої служби Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження №74621040 з примусового виконання виконавчого листа №189/1113/20, виданого 22.02.2021 року Покровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь РФ "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" матеріальної шкоди, завданої злочином у сумі 29952,34 грн.

Згідно виконавчого документа боржник проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

03.04.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено рекомендованою кореспонденцією боржникові для виконання та стягувачу до відома.

Залишок заборгованості з урахуванням часткового стягнення станом на 24.06.2025 року становить 6581,79 грн. з урахуванням виконавчого збору.

Рішення суду на сьогоднішній день боржником не виконано, будь яких дій спрямованих на його виконання останній не здійснив, що суперечить вимогам ст.19 Закону України «Про виконавче провадження».

Посилається на те, що згідно матеріалів виконавчого провадження встановлено, що державним виконавцем вживаються всі заходи щодо примусового виконання даного виконавчого провадження, а саме: направлення постанови про відкриття виконавчих проваджень боржникові, направлення запитів до реєструючих органів для встановлення майнового стану боржника; накладення арешту на майно (кошти) боржника, направлення платіжних інструкцій на списання коштів, але боржник не з?являвся. Зобов?язання щодо сплати заборгованості боржник ігнорує та умисно не виконує вимоги державного виконавця.

На думку виконавця, наведене свідчить про те, що боржник дійсно ухиляється від виконання виконавчого провадження.

Крім того зазначила, що на адресу Відділу виконавчої служби 03.03.2023 року надійшла заява стягувача про звернення державного виконавця із поданням до суду про обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання рішення суду.

У судове засідання державний виконавець не з`явився. Про час та місце розгляду подання повідомлений належним чином у встановленому законом порядку неодноразово, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до наступного.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Державним виконавцем не надано суду жодних доказів того, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань, державний виконавець в судове засідання не з`явився, матеріали виконавчого провадження на огляд не надав, жодні письмові матеріали до суду не надіслав, отже суд позбавлений можливості встановити факт умисного ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього виконавчим документом у виконавчому провадженні №74621040, враховуючи, що більша частина заборгованості боржником вже погашена.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

З матеріалів, долучених до подання не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , оскільки подання обґрунтовується лише перебуванням останнього у статусі боржника.

Таким чином, судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за кордон.

Керуючись нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,ст. 33 Конституції України,Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України»,ст. 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання в.о. начальника Синельниківського ВДВС Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) Барни Ю.А. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Чорна