КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/6750/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2025року місто Київ

справа № 755/9992/24

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Хромової О.О., повний текст рішення складено 13 грудня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В червні 2024 року позивач ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 27 травня 2021 року №1964431 в розмірі 16461 грн., з яких: 5055 грн. - сума боргу; 11406 грн. - сума заборгованості за відсотками.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 27 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №1964431. Договір укладено в електронній формі, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п.п.1.1. кредитного договору, укладання кредитного договору, здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення одноразового ідентифікатора, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету.

Згідно з п.п.2.1., 2.4 кредитного договору кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в Особистому кабінеті і, яка зазначена в даному п.п. кредитного договору. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Лінеура Україна» суми кредиту (загального розміру) на користь клієнта.

Порядок обчислення (нарахування) процентів, пролонгація, порядок повернення кредиту та сплата процентів, права та обов'язки сторін обумовлені в підписаному сторонами кредитному договорі.

27 червня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27062022, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором від 27 травня 2021 року №1964431, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 , перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Позивач зазначав, що набув право грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором від 27 травня 2021 року №1964431 у розмірі 16461,00 грн.

Вказував, що відповідач умови кредитногодоговоруне виконує, грошові кошти не повертає, а тому просив стягнути з ОСОБА_2 заборгованість.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання позики на умовах споживчого кредиту від 27 травня 2021 року №1964431, а саме заборгованість за основною сумою боргу у розмірі 5055 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 2881,35 грн, що разом складає - 7936,35 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1459,89 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_3 подалаапеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності.

Вказувала, що встановлення стороною кредитного договору ТОВ «Лінеура України» розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов'язання за кожен день прострочення, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності.

Зазначала, що позивач не є кредитором за спірним кредитним зобов`язанням, оскільки договір №1964431 укладався між відповідачем та ТОВ «Лінеура Україна» дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Посилалася на те, що обов`язок виконувати кредитне зобов`язання позивачу у відповідача не виник в силу того, що вонане булаповідомленавзагалі ніяким чином про заміну кредитора.

Вказувала, що позивач не довів факт виконання кредитором п.6.4 кредитного договору, від виконання якого залежить обов`язок виконання кредитного зобов`язання відповідачем, а саме: до суду не було надано доказів зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, що унеможливлює виконання кредитного зобов`язання відповідачами. Також позивачем не надані суду виписки з рахунку ТОВ «Лінеура Україна», на який згідно п.5.2 кредитного договору має здійснюватися виконання кредитного зобов`язання.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі №524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зі змісту статтей 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 укладено договір №1964431 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого укладення кредитного договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

На умовах встановлених договором товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сторони погодили наступні умови кредитування: тип кредиту - кредит, сума кредиту - 11500,00 грн, строк кредиту - 30 днів, тип процентної ставки - фіксована, стандартна процентна ставка - 1,90% в день (24 079,41 % річних), знижена процентна ставка - 0,48% в день (405,73% річних). Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою складає 18055 грн., за зниженою - 13138,75 грн.

Кредит надається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта.

Підписанням кредитного договору відповідач підтверджує, що ознайомилася з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», які розміщені на сайті, повністю приймаючи умови кредитного договору, відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил (пункт 10.9 договору).

Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) Т158, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 11 договору позики, реквізити та підпис сторін.

Також 27 травня 2021 року електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора Т158, підписано Додаток № 1 до договору від 27 травня 2021 року №1964431 про надання споживчого кредиту, паспорт споживчого кредиту.

26 червня 2021 року, у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати клієнтом зобов`язання за договором, між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 підписано додатковий договір до договору від 27 травня 2021 року №1964431 в якому сторони погодили продовження строку дії договору кредитування на 30 календарних днів до 27 липня 2021 року та процентну ставку, що підлягає застосуванню протягом вказаного періоду - 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, орієнтовна річна процентна ставка - 24079,41% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 18055,00 грн. До додаткового договору додається паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річно процентної ставки за договором про споживчий кредит. Додатковий договір та додатки до нього підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором С 452.

28 липня 2021 року у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати клієнтом зобов`язання за договором, між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 підписано додатковий договір до договору від 27 травня 2021 року №1964431 в якому сторони погодили продовження строку дії договору кредитування на 30 календарних днів до 28 серпня 2021 року та процентну ставку, що підлягає застосуванню протягом вказаного періоду - 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, орієнтовна річна процентна ставка - 24 079,41 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 7 936,35 грн. До додаткового договору додається паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річно процентної ставки за договором про споживчий кредит. Додатковий договір та додатки до нього підписано ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором Е 105.

З паспорту споживчого кредиту від 28 липня 2021 року та таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 28 липня 2021 року встановлено, що сума кредиту за договором складає 5055,00 грн., загальні витрати за кредитом за стандартною та зниженою процентною ставкою складають 2881,35 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною та зниженою процентною за весь строк користування кредитом складає 7936,35 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання позики на умовах споживчого кредиту від 27 травня 2021 року №1964431 станом на 27 червня 2023 року (до 30 квітня 2024 року розрахунок не змінено) загальна сума заборгованості ОСОБА_2 становить 16461,00 грн., з яких: 5055 грн. - залишок заборгованості за основним боргом, 11406,00 грн. - залишок заборгованості за відсотками.

Таким чином, позивачем доведено факт укладення відповідачем вищевказаного договору та додаткових договорів в електронній формі, якіпідписаніза допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Підписавши вказаний договір та додаткові договори, відповідачдобровільно погодилася на визначені у них умови кредитування, взялана себе відповідні зобов'язання.

А відтак, посилання в апеляційній скарзі на те, що не підтверджено позивачем укладення товариством та ОСОБА_1 кредитного договору, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту, спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

Доказів на спростування отримання коштів по вищезазначеному договору, відповідач не надала.

27 червня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №27062022, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників.

Згідно пункту 1.1 договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов'язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх боржників, включаючи суму основного зобов'язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов'язань інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення прав грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору факторингу.

Відповідно до 1.2 договору факторингу, сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27 червня 2022 року за договором факторингу від 27 червня 2022 року №27062022 ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1964431 у розмірі 16461,00 грн., з яких: 5055 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11406 грн. - сума заборгованості за відсотками.

27 червня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» підписано акт прийому-передачі Реєстру боржників від 27 червня 2022 року за договором факторингу від 27 червня 2022 року №27062022.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов'язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов'язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не оспорила, та не надала суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису статті 204 ЦК України їх правомірність презюмується.

Отже, долучений до справи договір факторингу є чинним, його дійсність ніким не оспорено, а тому він підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надано докази, які підтверджують ту обставину, що ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» набуло статус нового кредитора за договором про надання позики на умовах споживчого кредиту від 27 травня 2021 року №1964431.

Доводи апеляційної скарги про те, що обов`язок виконувати кредитне зобов`язання позивачу у відповідача не виник в силу того, що вонане булаповідомленавзагалі ніяким чином про заміну кредитора, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979ц15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку щодо погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі.

На підтвердження заборгованості за договором №1964431 від 27 травня 2021 року, позивач надав розрахунок заборгованості, складений ТОВ «Лінеура Україна», з якого вбачається, що розмір заборгованості по тілу кредиту становить 5055 грн., по відсоткам - 11406 грн.

Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01 березня 2024 року № 1-0103, ТОВ «Універсальні платіжні рішення» надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір на переказ коштів від 12 березня 2019 року №ФК-П-19/03-01, відповідно до якого успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 27 травня 2021 року о 23:15:04 на суму 11 500,00 грн., маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі іРау.ua - 91341762, призначення платежу - зарахування 11500 грн. на картку НОМЕР_2 .

Відповідачем не спростовано факту належності їй картки НОМЕР_2 , при цьому вказаний номер картки зазначено відповідачем у пункті 2.1 договору про надання позики на умовах споживчого кредиту від 27 травня 2021 року №1964431.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів факт виконання кредитором п.6.4 кредитного договору, від виконання якого залежить обов`язок виконання кредитного зобов`язання відповідачем, а саме: до суду не було надано доказів зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, що унеможливлює виконання кредитного зобов`язання відповідачами спростовуються вищезазначеним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано виписки з рахунку ТОВ «Лінеура Україна», на який згідно п.5.2 кредитного договору має здійснюватися виконання кредитного зобов`язання, колегія суддів відхиляє, оскільки позивач на підтвердження своїх вимог надав розрахунок заборгованості.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 27 травня

2021 року №1964431 станом на 27 червня 2022 року вбачається, що 27 липня 2021 року відповідачем внесено грошові кошти у сумі 13000,00 грн., з яких на погашення заборгованості за процентами зараховано 6555,00 грн. (залишок заборгованості за процентами - 0,00 грн.), на погашення заборгованості за тілом кредиту - 6445,00 грн. (залишок заборгованості - 5055 грн).

Після чого, 28 липня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 підписано додатковий договір до договору від 27 травня 2021 року №1964431 в якому сторони погодили продовження строку дії договору кредитування на 30 календарних днів до 28 серпня 2021 року та процентну ставку, що підлягає застосуванню протягом вказаного періоду - 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, орієнтовна річна процентна ставка - 24079,41% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту - 7936,35 грн. Сума кредиту за договором складає 5055 грн., загальні витрати за кредитом за стандартною та зниженою процентною ставкою складають

2881,35 грн.

Періодичне внесення платежів на погашення заборгованості за кредитним договором та підписання додаткових договорів до договору від 27 травня 2021 року №1964431 щодо продовження строку кредитування свідчать про визнання відповідачем факту укладення кредитного договору від 27 травня 2021 року №1964431, отримання суми кредиту за таким договором та наявності зобов`язання з повернення отриманих коштів.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5055 грн.

Судом першої інстанції також було вірно встановлено, що сторони погодили строк кредитування до 28 серпня 2021 року та розмір процентів за користування кредитними коштами протягом строку кредитування.

Враховуючи зміст договору про надання позики на умовах споживчого кредиту від 27 травня 2021 року №1964431, а також паспорту позики, додаткових договорів до кредитного договору, зокрема від 28 липня 2021 року, строк користування кредитом погоджено до 28 серпня 2021 року, тому позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку, тобто до 28 серпня 2021 року. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування та у розмірі, передбаченому договором та додатковими угодами до нього, а саме у сумі 2881,35 грн.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов'язання за кожен день прострочення, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, колегія суддів відхиляє, оскільки умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, так як розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому статтею 627 ЦК України.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги спрямовані на уникнення виконання зобов'язання за укладеним кредитним договором №1964431 від 27 травня 2021 року.

Що стосується посилання відповідача на те, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності, то суд першої інстанції враховуючи положення пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України дійшов вірного висновку, що строки, визначені статтями 257, 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину та строк воєнного, надзвичайного стану, а тому позивач не пропустив строк звернення до суду з даним позовом.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції щодо підстав для часткового задоволення позову є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи та положенням матеріального закону.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: