ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5411/25 Справа № 199/366/24 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Травкіній В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року у складі судді Богун О.О.

у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розірвання договору про надання послуг та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2024 року ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 07 листопада 2023 року між нею та ОСОБА_2 укладено договір про надання послуг №7/11-23 по сприянню відчудженню об`єкту, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що зі свого боку зобов`язання за договором виконані в повному обсязі, на підтвердження виконання зобов`язань з боку виконавця сторонами було складено акт прийому-передачі від 07 листопада 2023 року №7/11-23, який підписаний сторонами, що у відповідності до умов договору, зокрема п.4.1., дає підстави вважати виконавця таким, що належним чином виконав свої зобов`язання за договором та має безперечне право на отримання винагороди.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 08 грудня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. посвідчено договір купівлі-продажу квартири серії та номер: 3926 за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі вказаного договору право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Оскільки під час дії договору ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу на об?єкт нерухомого майна, що є предметом договору без повідомлення виконавця, що є порушенням п. 2.3., 3.3. договору, при цьому замовником на сьогоднішній день не здійснено оплату винагороди визначеної в договорі у розмірі 43344,00 грн., що еквівалентно 1200 (однієї тисячі) доларів США та штрафу у розмірі 43344,00 грн., позивач вимушена звернутися до суду та просити суд стягнути на її користь заборгованість за договором про надання послуг від 07 листопада 2023 року №7/11-23 у загальному розмірі 86688,00 грн.

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що 07 листопада 2023 року між нею та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг №7/11-23 по сприянню відчудженню об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначає, що зі сторони ФОП ОСОБА_1 було допущено порушення умов договору про надання послуг, оскільки жодних передбачених договором навіть елементарних послуг щодо пошуку потенційних покупців квартири, таких як подання реклами, надання рекомендацій щодо покращення стану квартири протягом місяця після укладення договору не здійснила, забезпечивши своє право вимагати оплати наданих послуг у разі продажу квартири складанням акту прийому-передачі виконаних робіт в день укладення договору про надання послуг, вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просити суд розірвати договір про надання послуг, стягнути моральну шкоду у розмірі 15000,00 грн. та вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду мотивовано відсутністю підстав для задоволення первісного позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання умов договору про надання послуг №7/11-23 від 07 листопада 2023 року. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції виходив із того, що на час звернення до суду із даним позовом строк дії договору сплинув, тобто договір не є чинним, тому заявлені вимоги є безпідставними.

Не погодившись з таким рішенням суду в частині відмови у задоволенні первісного позову, ФОП ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судом норм матеріального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з`ясував належним чином обставини, що мають значення для справи. Вказує, що судом першої інстанції не досліджено надані докази у справі, не надано їм правову оцінку, що призвело до ухвалення неправомірного рішення у справі, а тому наявні підстави для скасування рішення суду. Окрім того, суд першої інстанції не прийняв до уваги покази свідка, який був попереджений про кримінальну відповідальність, та підтвердив факт укладення договору та обізнаність замовника про відповідальність за порушення його умов.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 07 листопада 2023 року між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг №7/11-23. За умовами укладеного договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчудженню об`єкту, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для чого виконавцю були передані ексклюзивні права щодо об?єкту.

За змістом вказаного договору замовник повинна отримати від виконавця послуги щодо саме сприяння відчуженню квартири, тобто виконавець зобов?язана здійснювати пошук потенційних покупців, проводити з ними переговори, інформувати замовника про всі отримані пропозиції стосовно купівлі об?єкта продажу, здійснювати рекламно-маркетингові роботи, організовувати та/або проводити огляди об?єкта потенційними покупцями, організовувати тристоронні зустрічі для переговорів і уточнення умов договору купівлі-продажу об?єкта, залучати до роботи професійних ріелтерів шляхом пропонування їм комісійної винагороди за співпрацю щодо реалізації об?єкта, а не просто надати замовнику певну консультацію, ознайомитися з правовстановлюючими документами на квартиру, оглянути соціальні мережі і за це в подальшому вимагати оплату наданих послуг за нібито виконану роботу за договором.

Так, згідно п.п. 4.1 п. 4 договору з дня підписання замовником та потенційним набувачем основного договору або з дня підписання між виконавцем та замовником акту прийому-передачі наданих послуг за договором послуг виконавець вважається таким, що належним чином виконав свої зобов?язання за договором та має право на отримання винагороди.

За змістом вказаного підпункту право на винагороду виконавець має або після виявлення потенційного покупця і укладення з ним договору купівлі-продажу об?єкта, або після здійснення зі сторони виконавця всіх необхідних зазначених в п.п. 3.1 п. 3 договору дій щодо виявлення потенційних покупців і подальшого підписання акту прийому-передачі наданих послуг.

В день укладення договору, також був складений акт прийому-передачі наданих послуг.

Відповідно до наявної Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 08 грудня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою К.Ю. посвідчено договір купівлі-продажу квартири серії та номер: 3926 за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі цього договору право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ч.1 ст.907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

За змістом положень ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилалася на положення ч.1 ст. 611 ЦК України, згідно якої, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Як підставу для стягнення з відповідача оплати винагороди за надані послуги, позивач зазначила акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання послуг продавцю нерухомості № 7/11-23 від 07 листопада 2023 року, який свідчить про належне виконання з її боку умов договору та отримання замовником відповідних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частинами 1, 5 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року №1023-ХІІ, який регулює відносини між споживачами і надавачами послуг, визначено, що за всіма споживачами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь-яких переваг, застосування прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених нормативно-правовими актами. У разі порушення прав споживача на підприємствах сфери обслуговування продавець (виробник, виконавець) і працівники цих підприємств несуть відповідальність, встановлену законом.

У розумінні положень ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

З огляду на встановлені обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання умов договору про надання послуг від 07 листопада 2023 року. Лише посилання позивача на акт прийому-передачі наданих послуг за договором про надання послуг продавцю нерухомості № 7/11-23 від 07 листопада 2023 року, складеного в той же день, без доведення належними, допустимими та достатніми доказами його виконання, не є підставою для задоволення позову. Разом з тим, оскільки зазначений договір про надання послуг не є чинним в силу вимог закону, він й не потребує розірвання в судовому порядку.

Проаналізувавши зміст рішення суду першої інстанції з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих доказів, які мають індивідуальний характер.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить із того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем надані суду належні та допустимі докази у справі на підтвердження заявленого позову, колегія судді не приймає до уваги, оскільки вказане спростовується матеріалами справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аргументи апеляційної скарги з приводу того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги покази свідка, який був попереджений про кримінальну відповідальність, та підтвердив факт укладення договору та повідомлення замовника про відповідальність за порушення його умов, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки покази свідка не підтверджують факт виконання умов договору про надання послуг.

Разом з цим, покази свідка, допитаного в суді першої інстанції не узгоджуються з встановленими обставинами справи та дослідженими під час розгляду справи доказами, а тому не можуть бути покладені в основу судового рішення.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі та правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює та застосував норми права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки підстави для його скасування відсутні.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 30 липня 2025 року

Повний текст судового рішення складено 04 серпня 2025 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна