Справа № 177/1943/25
Провадження № 2-о/177/78/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2025 м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: 20 регіональна військово-лікарська комісія, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Дорош С.П., 22.07.2025 звернувся до суду з указаною заявою та просив встановити факт, а саме, встановити, що захворювання набуті солдатом ОСОБА_1 під час військової служби за мобілізацією і які стали підставою для йог звільнення з військової служби за станом здоров`я, які записані до свідоцтва про хворобу від 07.06.2024 № 4988/с, є такими, що набуті під час захисту Батьківщини.

В обґрунтування заяви представник вказав, що ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у ВЧ НОМЕР_1 із 20.08.2022 по 27.07.2024, мав військове звання «солдат». У період з 18.10.2022 по 21.12.2023 солдат ОСОБА_1 брав активну участь у бойових діях, загалом, 213 днів, до моменту його госпіталізації 22.12.2023 до КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня». Згідно зі свідоцтвом про хворобу від 07.06.2024 № 4988/с, ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку. Постановою ВЛК ВЧ НОМЕР_2 про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв визначено, що «захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби». Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 94 від 27.07.2024 солдата ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку за станом здоров`я, відповідно до пп «б» п. 2 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу». Міжрайонною Зарічною МСЕК ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності, яка пов`язана з проходженням військової служби. Водночас, представник заявника не погоджуючись із формулюванням ВЛК: «захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби», вважав, що способом відновлення порушеного права ОСОБА_1 є встановлення факту, що має юридичне значення, тобто набуття останнім захворювання під час захисту Батьківщини, на підставі якого необхідним є застосування формулювання: «Захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини».

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, приходить до висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18, від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19, від 08.09.2021 у справі № 641/5187/20.

Відповідно до ч. 13 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення).

У п. 1.2 Положення встановлено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Пунктом 21 розділу II Положення регламентований Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України.

Відповідно до п.п. 21.2 розділу II Положення, причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних ТЦК та СП на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Таким чином, для встановлення, що захворювання набуті ОСОБА_1 пов`язані із захистом Батьківщини, визначено спеціальний позасудовий порядок, орган, який уповноважений приймати таке рішення, встановлено перелік документів, необхідних для встановлення такого зв`язку і порядок подальшого оскарження рішення цього органу в судовому порядку.

Схожі за змістом висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 283/1199/23.

Суд констатує, що звертаючись до суду з даною заявою, заявник фактично не погоджується з постановою ВЛК у частині встановлення причинного зв`язку захворювання заявника у формулюванні: «захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».

Слід відмітити, що Верховний Суд у постанові від 29.06.2023 у справі № 400/4967/22 зазначив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Також суд вказує, що відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 12.02.2021 у справі № 820/5570/16, при розгляді спору в справах, у яких оспорюються висновки за результатами медичного огляду, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності такого висновку виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку щодо стану здоров`я лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку, зокрема на підставі Положення № 402.

Суд звертає увагу на те, що згідно з Положенням № 402, у разі незгоди з рішеннями ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня з відповідною скаргою, а у разі незгоди з ВЛК вищого рівня, звернутися до ЦВЛК або до суду.

Із огляду на викладене, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки в окремому провадженні суд не вправі встановлювати причинний зв`язок захворювання, як такого, що пов`язане із захистом Батьківщини. За встановлених судом обставин, між ОСОБА_1 та ВЛК, якою визначено відповідне формулювання захворювання заявника під час проходження служби, виник публічно-правовий спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) Велика Палата ВС у п. п. 33-35 постанови від 30.01.2020 зазначила, що вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

Окрім того, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 № 5, не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,суддя відмовляє у відкритті провадження всправі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, а також, що встановлення факту, про який просить заявник, віднесено до компетенції іншого органу, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у відкритті провадження в цій цивільній справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 186, 258-261 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: 20 регіональна військово-лікарська комісія, військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту, що маєюридичне значення.

Роз`яснити заявнику його право подати позов у порядку адміністративного судочинства.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження в справі разом із матеріалами надіслати заявнику не пізніше наступного дня після її постановлення. Копію заяви залишити в суді.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.07.2025

Суддя: