Провадження № 6/643/247/25
УХВАЛА

05.08.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за заявою ОСОБА_1

про розстрочення виконання постанови Харківського апеляційного

суду від 26.06.2025 року у справі № 643/11724/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс»

до ОСОБА_1

про стягнення 48 303, 01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Московського районного суду м. Харкова перебувала справа № 643/11724/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 48 303, 01 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 у справі № 643/11724/24 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення 48 303, 01 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.06.2025 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року скасовано та постановлено нове. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 01.02.2019 року у розмірі 31 546, 36 грн., судовий збір в сумі 1 986, 36 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 007, 60 грн.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 4273-IX від 26.02.2025 змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова.

21.07.2025 року представник ОСОБА_1 (далі - заявник) адвокат Ломага К.В. звернулася до Салтівського районного суду міста Харкова із заявою про розстрочення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 26.06.2025 року у справі № 643/11724/24.

В обґрунтування заявленого клопотання заявник зазначив, що має намір виконати постанову Харківського апеляційного суду від 26.06.2025 року добровільно без примусового виконання, проте в умовах запровадженого в Україні режиму воєнного стану відповідач не має фінансової можливості сплатити стягувану суму єдиним платежем у повному обсязі у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. Наразі ОСОБА_1 не працевлаштована, не має доходу та банківських вкладів, живе за рахунок власних заощаджень. Представник заявника зазначає, що факт відсутності у ОСОБА_1 доходу підтверджується довідками форми ОК-5 та ОК-7 від 17.07.2025, зі змісту яких вбачається, що з кінця 2018 року по день подання цієї заяви у заявниці відсутній дохід, що свідчить про те, що виконання судового рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 39 540, 30 грн. буде істотно ускладненим. У зв`язки з цим представник відповідача просить суд розстрочити виконання постанови Харківського апеляційного суду від 26.06.2025 року на 11 місяців шляхом погашення суми заборгованості у розмірі 39 540, 32 грн. за графіком: до 31.08.2025 6 591, 00 грн.; до 30.09.2025 3 295, 00 грн.; до 31.10.2025 3 295, 00 грн.; до 30.11.2025 3 295, 00 грн.; до 31.12.2025 3 295, 00 грн.; до 31.01.2026 3 295, 00 грн.; до 28.02.2026 3 295, 00 грн.; до 31.03.2026 3 295, 00 грн.; до 30.04.2026 3 295, 00 грн.; до 31.05.2026 3 295, 00 грн.; до 26.06.2026 3 294, 32 грн.

Ухвалою від 22.07.2025 року Салтівський районний суд міста Харкова розгляд заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 26.06.2025 року у справі № 643/11724/24 призначив на 05.08.2025 року.

29.07.2025 року представником заявника подано заяву, відповідно до змісту якої просить суд здійснювати розгляд заяви без участі заявника та її представника, вимоги викладені у заяві підтримують та просять задовольнити.

У судове засідання 05.08.2025 року учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 26.06.2025 року у справі № 643/11724/24, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд зазначає наступне.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 у справі № 643/11724/24 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення 48 303, 01 грн.

Постановою Харківського апеляційного суду від 26.06.2025 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 31.03.2025 року скасовано та постановлено нове. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 01.02.2019 року у розмірі 31 546, 36 грн., судовий збір в сумі 1 986, 36 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 007, 60 грн.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 435 ЦПК України).

При цьому, в силу приписів ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

З аналізу вищевказаної норми процесуального права вбачається, що відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується у виняткових випадках та за наявності підстав, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом.

У рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, в основу судового акту про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють чи роблять неможливим його виконання.

Водночас, звертаючись до суду із заявою про розстрочення виконання рішення заявником не надано жодного доказу на підтвердження наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Суд зауважує, що матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами (аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10).

Надані заявником Форми ОК-5 та ОК-7 «Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» самі по собі не є доказами скрутного матеріального становища та відсутності доходів у 2025 році, адже стосуються лише нарахувань з 1998 по 2019 роки, і жодним чином не підтверджують наявність виняткових обставин, які б перешкоджали належному виконанню боржником рішення суду, ускладнювали б його виконання або робили виконання неможливим.

Посилання заявника на економічну ситуацію в країні та воєнний стан суд до уваги не приймає, оскільки вони не свідчать ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду.

Будь-яких інших доказів на підтвердження скрутного фінансового стану заявником до суду не надано.

У відповідності до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України саме заявник зобов`язаний довести зазначений предмет доказування.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку, що заявником не надано жодних доказів існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим через майновий стан заявника.

Європейський суд з прав людини у п. 43 рішення «Шмалько проти України зазначив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка виконання рішення суду подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні, суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення, судом встановлено, що безпідставне розстрочення без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що заявником не підтверджено існування виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення, у зв`язку з чим, враховуючи баланс інтересів сторін та право на справедливий судовий розгляд, ефективний судовий захист та очікування належного виконання судового рішення, зважаючи на майнові інтереси стягувача та встановлені вище обставини, дійшов висновку, що подана ОСОБА_1 заява про розстрочення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 26.06.2025 року у праві № 643/11724/24 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260, 353, 354, 435 ЦПК суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання постанови Харківського апеляційного суду від 26.06.2025 року у праві № 643/11724/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

2. Відповідно до ст. 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.08.2025 року.

Суддя Н.В. Новіченко