ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про визнання відводу необґрунтованим та

задоволення заяви про самовідвід головуючого у справі

06 серпня 2025 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., розглянувши заяву представника боржника, адвоката Єгорова С.О. про відвід головуючого судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. у цивільній справі № 381/2971/18 за скаргою адвоката Єгорова Святослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -

встановив:

У липні 2025 року через систему «Електронний суд» адвокат Єгоров Святослав Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), на виконанні якого перебуває виконавче провадження №75682008, що полягає у не закінченні даного виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №381/2971/18, виданого 02.10.2018 Фастівським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями 04.08.2025 зазначена цивільна справа надійшла до провадження судді Осаулової Н.А..

05 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника боржника, адвоката Єгорова Святослава Олександровича про відвід судді на підставі п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України в зв`язку з обставинами, які викликають сумнів в її об`єктивності та неупередженості.

Відвід заявник обґрунтовує тим, що ОСОБА_2 з 18.05.2004 по 25.07.2017 працювала у Фастівському міськрайонному судді на посаді консультанта та помічника судді. З офіційних джерел йому відомо, що указом Президента України від 17.06.2014 №534/2014 суддю Осаулову Н.А. переведено на роботу на посаді судді Фастівського міськрайонного суду Київської області. Отже, з 17.06.2014 по 25.07.2017, тобто протягом більш як 3 років, Атаманенко О.І. та суддя Осаулова Н.А. одночасно працювали у Фастівському міськрайонному суді Київської області. При цьому позивач неодноразово розповідала, що має дуже гарні товариські стосунки із усіма суддями Фастівського міськрайонного суду. В зв`язку з чим, виникають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді Осаулової Н.А.

На підставі ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд розглядає заяву без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу судді, зокрема, якщо є обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді (п.5 ч.1).

Заявляючи відвід, заявник посилається як на підставу для відводу на п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, пов`язуючи обставини свого сумніву в неупередженості з процесуальними діями судді у справі №381/1884/21 та тією обставиною, що протягом більш як 3 років, Атаманенко О.І. та суддя Осаулова Н.А. одночасно працювали у Фастівському міськрайонному суді Київської області.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду (ч. 3-5 ст. 39 ЦПК України).

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді (ч. 5 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до підпунктів 1 та 2 Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985, незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання України; нормативно-правовий акт № 2341-III від 05.04.2001", прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Окрім того, у висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Обставини, на які вказує позивач, є її суб`єктивною особистою думкою і пов`язані з незгодою з процесуальними діями та рішеннями судді у цій справі.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого заявником відводу та його безпідставність.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Згідно Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу.

Пункт 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Вимога «безсторонності», згідно з судовою практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Білуха проти України», «Салов проти України», «Мироненко проти України», «Фельдман проти України») характеризується двома критеріями: перший полягає у намаганні визначити особисте переконання судді у конкретній справі, а другий - у з`ясуванні того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення будь-якого розумного сумніву з цього приводу у сторін.

У п. 32 рішення у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» від 15 липня 2010 року зазначено, що навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п.26). На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п.45.

Враховуючи наведені вище обставини, виходячи із засад розумності, виваженості та закріплених принципів судочинства, з метою уникнення сумнівів у учасників справи щодо об`єктивності і неупередженості судді при розгляді даної справи та забезпечення об`єктивного розгляду справи, недопущення подальших сумнівів учасників справи при прийнятті рішень при розгляді скарги адвоката Єгорова Святослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання Фастівського ВДВС у Фастівському районі Київської області ЦМУМЮ (м. Київ), на виконанні якого перебуває виконавче провадження №75682008, що полягає у не закінченні даного виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №381/2971/18, виданого 02.10.2018 Фастівським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про самовідвід судді.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про задоволення заяви судді про самовідвід, необхідно передати цивільну справу № 381/2971/18 (провадження № 4-с/381/14/25) за скаргою адвоката Єгорова Святослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання - для вирішення питання про визначення іншого судді для її розгляду в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. 39, 40, 258-260, 261 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Визнати необґрунтованим заявлений відвід головуючому судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осауловій Н.А. від розгляду цивільної справи № 381/2971/18 за скаргою адвоката Єгорова Святослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання.

Самовідвід, заявлений головуючим суддею Фастівського міськрайонного суду Київської області Осауловою Н.А. від розгляду цивільної справи № 381/2971/18 за скаргою адвоката Єгорова Святослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, - задовольнити.

Передати цивільну справу №381/2971/18 (провадження № 4-с/381/14/25) за скаргою адвоката Єгорова Святослава Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання, - для вирішення питання про визначення іншого судді для її розгляду в порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Осаулова