Справа №155/645/25
Провадження №2/155/423/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Яремчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Задурської К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горохові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей як орган опіки і піклування виконавчого комітету Володимирської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей як орган опіки і піклування виконавчого комітету Володимирської міської ради.

Вимоги позовної заяви обґрунтовує тим, що 05 вересня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2017 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач вказує, що на даний час неповнолітній син проживає разом з нею. Утримувати дитину матеріально, дбати про життя та здоров`я сина допомагає їй другий чоловік ОСОБА_4 , з яким вони перебувають у шлюбі та мають спільну дитину. Зазначає, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 грудня 2017 року у справі №154/3075/17 відповідачу визначено розмір аліментів на утримання малолітнього сина в розмірі частки від його сукупного доходу. Рішення суду відповідач виконує неналежно, на даний час існує борг в сумі 48626,27 гривень.

Відтак, колишній чоловік ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню їхнього сина ОСОБА_3 , зокрема, не турбується про життя та здоров`я дитини, не підтримує матеріально, не спілкується з дитиною, не створює умов для утримання сином освіти, взагалі не цікавиться ним, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області №382 від 26 вересня 2024 року, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на наведене, позивачка просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рух справи в суді

Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 28 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26 травня 2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 26.05.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання 18.06.2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 18.06.2025 року підготовче засідання відкладено на 30.06.2025 року.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 30 червня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 липня 2025 року.

Позиція учасників судового розгляду

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення батьківських прав підтримала повністю. Додатково пояснила, що вдруге одружилась та проживає з малолітньою дитиною, чоловіком та їх спільною дитиною. Батько на даний час не платить аліменти на дитину, не цікавиться життям сина. Інколи телефонує, або пише повідомлення на телефон. Вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітнього сина є доцільним та буде відповідати інтересам останнього.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання судової повістки про виклик до суду за фактичним місцем реєстрації та шляхом розміщення оголошення у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України. Причину неявки в судове засідання останній не повідомив, будь-яких клопотань, а також відзив на позов, не подав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служби у справах дітей як орган опіки і піклування виконавчого комітету Володимирської міської ради в судове засідання не з`явився, причин неявку суду не повідомив, клопотань на адресу суду не скеровував.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, про що свідчать копія паспорта № НОМЕР_1 , виданого 07 березня 2019 року, орган, що видав 0712 (а.с. 24).

16 лютого 2019 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб у Володимир-Волинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 16 лютого 2019 року, актовий запис №30. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с. 28).

Згідно з витягом з реєстру Головненської територіальної громади Ковельського району Волинської області №2024/003485050 від 08 квітня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 з 25 липня 2019 року (а.с. 25).

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції волинської області. Його батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 7).

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, який рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 грудня 2017 року розірвано. Рішення набрало законної сили 18 січня 2018 року (а.с. 8-9).

Згідно з витягом з реєстру Головненської територіальної громади Ковельського району Волинської області №2024/003483402 від 08 квітня 2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в АДРЕСА_1 з 08 квітня 2024 року (а.с. 20).

Відповідно до виконавчого листа Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 грудня 2017 року з боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 ) підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки від його сукупного доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, від дня подання позовної заяви з 16 листопада 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10).

Згідно копії роз`яснення Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №29034/23.1-21 від 13.02.2024 року, а також розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.02.2025 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 01.01.2019 року по 31.01.2024 року становить 48626,27 гривень (а.с. 11-14).

Довідкою Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №118 від 06 березня 2024 року, що видана ОСОБА_1 , підтверджується заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 01 вересня 2023 року по 29 лютого 2024 року (а.с. 15).

Згідно з довідкою ліцею №2 Володимирської міської ради Волинської області №91 від 20 травня 2024 року стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навчається в 3-Г класі вищезгаданого ліцею (а.с. 18).

Характеристикою ліцею №2 Володимирської міської ради Волинської області стверджується, що ОСОБА_3 навчається у 3-Г класі. За час навчання у початковій школі зарекомендував себе старанним, дисциплінованим учнем. Належну увагу у навчанні і вихованні сина бере мама. Тато хлопчика за час навчання ні разу не виявив бажання бачитись з дитиною, не цікавиться його успіхами і житям у шкільній родині (а.с. 19).

Випискою КП Володимирський ЦПМД Володимирської міської ради №8 від 04 лютого 2025 року із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого стверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - здорова (а.с. 23).

Згідно службової характеристики від 04.02.2025 року ОСОБА_1 з 2023 року працює продавцем-консультантом в магазині одягу «Ексклюзив». За час роботи зарекомендувала себе як відповідальний, сумлінний і кваліфікований працівник. Має високі професійні якості, володіє необхідними знаннями та навичками для виконання своїх посадових обов`язків. Дисциплінована та пунктуальна, приходить на роботу вчасно, обов`язки виконує якісно. Працівниця користується повагою в колективі (а.с. 22).

Відповідно до акту обстеження умов проживання позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що за вищевказаною адресою проживають: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (мати), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (вітчим), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син ОСОБА_1 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (дочка), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (мати ОСОБА_4 ). Житло розміщене на 2 поверсі 2-го будинку, складається з 8-ми кімнат з усіма комунальними зручностями. Умови проживання задовільні, у дітей наявні кімнати, які облаштовані усіма необхідними меблями, технікою та речами соціально-побутового призначення, наявний одяг та продукти харчування. ОСОБА_2 не бере участі у вихованні і утриманні сина ОСОБА_3 (а.с. 17 зворот).

Згідно висновку виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який затверджений рішенням виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області №382 від 26 вересня 2024 року батько злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків з 2019 року. Не підтримує з сином жодних родинних зв`язків, не телефонує, матеріально не допомагає. Заборгованість по аліментах станом на 13.02.2024 року становить 48626,27 гривень. Питання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 двічі заслуховувалося на засіданнях комісії з питань захисту прав дитини в липні та вересні 2024 року. Однак, батько на жодне засідання не з`явився. В липні на засідання комісії прав захисту дитини в телефонному режимі повідомив, що згідний на позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_9 та надасть про це відповідну заяву-згоду. Однак, в серпні повідомив, що передумав. Але з того моменту не здійснював жодних дій щодо налагодження відносин з сином. Така поведінка батька свідчить про байдужість до подальшої долі дитини. Мати ОСОБА_1 належним чином виконує свої батьківські обов`язки, забезпечує сина усім необхідним. На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 19, 150, 164, 165 СК України, взявши до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини, виконавчий комітет Володимирської міської ради, як орган опіки та піклування, виходячи виключно з інтересів дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16-зворот).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України матір, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною, однак не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який - позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Пленум Верховного Суду України в п. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Окрім того, відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (наприклад, постанова від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі №496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Отже, висновок, на який посилається позивачка, є лише одним з доказів у справі, носить рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений.

Суд не погоджується з висновком виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області про доцільність позбавлення батьківських прав з огляду на наступне.

Проаналізувавши наданий суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, суд зазначає, що у ньому відсутні дані про умисне ухилення відповідача від виконання батьківського обов`язку з утримання та виховання дитини, не наведено даних про роботу цього органу об`єктивно визначити ставлення батька до дитини, не зазначено, чому саме позбавлення батьківських прав відповідача піде на користь інтересам дитини. Висновок здебільшого ґрунтується не на перевірках органу опіки та піклування, а на усних поясненнях матері щодо недбалого ставлення до виховання сина з боку батька. Орган опіки та піклування не надав належної оцінки тому факту, що батько в телефонному режимі все ж таки заперечив щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина. Суд звертає увагу, що у висновку не наведено характеризуючих даних з місця проживання відповідача, не має відомостей про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, зловживання алкогольними напоями тощо.

З наведених вище підстав, суд не бере до уваги висновок виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області, оскільки він складений при неповному з`ясуванні усіх обставин, є недостатньо мотивованим та суперечить інтересам дитини.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про позбавлення батьківських прав позивачка зазначає, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, в повній мірі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини без поважних та обґрунтованих причин. Тобто, основним посиланням позивачки щодо позбавлення батьківських прав відповідача являється те, що останній не бере участі у вихованні та утриманні дитини.

Відповідач жодних доказів на спростування доводів позивачки не надав, проти позбавлення його батьківських прав не заперечив. Із усних пояснень, наданих позивачкою в судовому засіданні, вбачається, що відповідач проживає за кордоном, має іншу сім`ю. Стосунки з дитиною стали напруженими після розлучення батьків та появою в житті дитини вітчима. Відповідач дуже рідко, але все ж телефонує сину або пише повідомлення у телефоні. Як вбачається із розрахунку заборгованості, дослідженого в судовому засіданні, з січня 2019 року по вересень 2023 року відповідач регулярно сплачував аліменти на утримання дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.

Європейський суд з прав людини 11 липня 2017 року виніс рішення у справі «М. С. проти України», у якому визначено «інтереси дитини», їх місце у взаємовідносинах між батьками.

«При визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (справа «Мамчур проти України»).

Як випливає з правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в пункті 95 постанови від 8 квітня 2004 р. у справі «Хазе проти Німеччини», сам по собі той факт, що дитина може бути поміщена в більш сприятливе для її виховання середовище, не виправдовує примусові заходи щодо відібрання її у біологічних батьків; потрібна наявність інших обставин, які свідчать про необхідність такого втручання у право батьків на сімейне життя разом з їхньою дитиною, яке закріплене у статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

За приписами ч. 1 ст. 76, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останніх батьківських прав, покладено на позивача.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Під час розгляду справи не знайшли підтвердження винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов`язками ОСОБА_2 , які б свідчили про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України.

Підстав, визначених ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав в процесі розгляду справи судом не встановлено. Суду не надано доказів того, що відповідач жорстоко поводився з дитиною, перебував на обліку щодо захворювання на алкоголізм чи наркоманію або був засуджений за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. До кримінальної відповідальності за злісне невиконання рішення суду про сплату аліментів відповідач не притягувався. Судом не встановлено злісного небажання відповідачем виконувати свої батьківські обов`язки. Заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини сама по собі не може бути підставою для позбавлення батька його батьківських прав. Слід врахувати, що обставиною, що утруднює спілкування батька з сином, є, зокрема, проживанням батька за кордоном.Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька, так і для дитини (ст. 166 СК України).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

За обставинами даної справи не доведено необхідності для застосування такої виключної міри як позбавлення відповідача батьківських прав. Позивачкою не надані суду беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками відповідачем. Позбавлення відповідача батьківських прав не спрямоване на забезпечення реальних інтересів дитини. Суд звертає увагу, що батьківські права засновані на спорідненості з дитиною, тому погіршення їх особистих стосунків, що може мати тимчасовий характер, не є підставою для позбавлення цих прав. Найкращим інтересам дитини відповідатиме збереження зв`язку з батьком, що, у разі задоволення позову, буде ускладнено.

Таким чином, аналізуючи наведені докази та даючи їм оцінку у співвідношенні із діючим законодавством, враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, з урахуванням обставин справи та ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7, 164 СК України, піклуючись при цьому про інтереси дитини, для виховання якої необхідна участь обох батьків, суд дійшов висновку про відсутність виняткової ситуації, яка б викликала необхідність позбавити відповідача батьківських прав, а, відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат у справі

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У разі відмови у задоволенні позову судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 19, 141, 150, 157, 164, 165, 166 СК України, ст.ст. 4, 13, 77-81, 89, 128, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Служба у справах дітей як орган опіки і піклування виконавчого комітету Володимирської міської ради - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба у справах дітей як орган опіки і піклування виконавчого комітету Володимирської міської ради, адреса: місто Володимир, вулиця Галицького Данила, будинок 5 Волинської області.

Повний текст судового рішення буде складено 30 липня 2025 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області С.М. Яремчук