Справа № 683/2268/25
У Х В А Л А

30 липня 2025 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Луговий О.М. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подання позовної заяви), -

встановив:

29 липня 2025 року ОСОБА_1 до подання позовної заяви звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи заяву вказує, що 03 липня 2018 року на підставі договору позики він надав ОСОБА_2 у позику 15000 доларів США. Згідно п.11 вказаного договору позики строк позики становив один рік. Однак, відповідно до умов цього ж пункту, у разі відсутності заперечень щодо продовження строку позики по закінченню строку, він вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах. З часу закінчення строку дії договору позики у 2019-2024 роках ні від нього, ні від ОСОБА_2 не було заперечень, тому даний договір вважається продовженим до 03 липня 2025 року.

Крім того, 06 липня 2019 року між ним і ОСОБА_2 було укладено ще один договір позики №5, за умовами якого він позичив ОСОБА_2 5000 доларів США. Згідно п.11 вказаного договору позики строк позики становив два місяці. Однак, відповідно до умов цього ж пункту, у разі відсутності заперечень щодо продовження строку позики по закінченню строку, він вважається продовженим на той самий строк та на тих самих умовах. З часу закінчення строку дії договору позики по даний час ні від нього, ні від ОСОБА_2 не було заперечень, тому даний договір вважається продовженим до 06 липня 2025 року.

Оскільки він не бажає продовження вказаних вище договорів позики на новий строк, то 17 червня 2025 року ним було надіслано на адресу ОСОБА_2 відповідні письмові вимоги повернути позику у тій самій формі, в якій вона була надана в строк, передбачений договорами, тобто до 03 липня та до 06 липня 2025 року відповідно.

Вказує, що він неодноразово спонукав ОСОБА_2 дотриматись умов договорів позики щодо забезпечення умов виконання договорів та повернення позик та укласти договір іпотеки належної йому на праві власності квартири, проте останній під різними приводами ухиляється від укладення такого договору.

Вважає, що такі дії ОСОБА_2 свідчать про свідоме порушення умов договорів позики та ухилення від повернення позики. Про умисне невиконання умов договору та повернення позики свідчить і той факт, що з моменту отримання позики ОСОБА_2 побудував та зареєстрував нові об`єкти нерухомості, зокрема, кафе-бар.

Крім того, ОСОБА_2 уникає отримання поштового відправляння із вимогою повернути грошові кошти, та відповідно, повернення позики до 03 липня та до 06 липня 2025 року.

Наведене вище, на думку ОСОБА_1 , свідчить про ухилення ОСОБА_2 від повернення позики, що може ускладнити і навіть унеможливити в майбутньому виконання рішення суду за його позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики в сумі 20000 доларів США, який буде ним подано протягом десяти днів після подачі заяви про забезпечення позову.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить забезпечити позов, який буде ним подано до суду про стягнення з ОСОБА_2 на його користь 20000 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 29 липня 2025 року становить 835994 грн., шляхом накладення арешту на майно а саме: приміщення кафе-бару по АДРЕСА_1 , площею 126,5 кв.м., що належать ОСОБА_2 в межах суми позову в сумі 835994 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши подану заяву разом з поданими матеріалами та надавши їм належну оцінку, прийшов до висновку, в задоволені заяви про забезпечення позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до положень ст.150 ЦПК України, видами забезпечення позову, зокрема, може бути накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборона вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Предметом вказаного заявником позову буде стягнення коштів за договором позики в сумі 20000 доларів США, що в еквіваленті до гривні станом на 29 липня 2025 року становить 835994 грн.

Важливою умовою для вжиття заходів забезпечення позову є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заявником до заяви про забезпечення позову не додано жодних доказів, які б свідчили про намір відповідача або підготовчі дії щодо відчуження належного йому майна.

За таких обставин, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 149-153, 353 ЦПК України,-

постановив:

В задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (до подання позовної заяви) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: