ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6395/25 Справа № 201/45/25 Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Біцулової Анни Анатоліївни на рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з позовом до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що у зв`язку із військовою агресією рф проти України вона разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 виїхала з м. Маріуполь Донецької області до Німеччини, та отримали там тимчасовий захист. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла у м. Лейпциг Федеративна республіка Німеччина, що підтверджується Витягом з реєстру про смерть від 12 жовтня 2023 року, копія витягу апостильована 24 вересня 2024 року. Позивач вказує, після смерті її матері ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить: двокімнатна квартира у АДРЕСА_1 , що належала їй на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мошенко О.В. від 21 серпня 2013 року, реєстровий № 1104. Позивач зазначає, за час життя ОСОБА_2 заповіт не складала. Позивач вказує, вона, як донька померлої, є спадкоємцем першої черги. Спадкоємці, що фактично прийняли спадщину відсутні. З відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради вбачається, ОСОБА_2 станом на 18 вересня 2023 року зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач вказує, у жовтні 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Мостової Р.С. щодо подання заяви про прийняття спадщини, але їй був наданий лист-роз`яснення від 08 жовтня 2024 року, в якому зазначено, що визначений законом строк для прийняття нею пропущений та рекомендовано звернутись до суду. Позивач вказує, строк звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса закінчився 18 березня 2024 року, зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, веденням бойових дій у країні та у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для позивача як спадкоємця та в кінцевому етапі стали причиною пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лейпциг Федеративна республіка Німеччина.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Біцулова А.А. просить рішення суду від 01 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лейпциг Федеративна республіка Німеччина.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції послався на їх недоведеність, однак повністю погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, що відповідно до ст.376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Аналіз вищезазначеної норми закону свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

У справі встановлено, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 (а.с.12).

30 жовтня 1986 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с.13).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Лейпциг Федеративна республіка Німеччина, що підтверджується Витягом з реєстру про смерть від 12 жовтня 2023 року, копія витягу апостильована 24 вересня 2024 року (а.с.19-25).

Після смерті матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить: двокімнатна квартира у АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі продажу, засвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Мошенко О.В від 21 серпня 2013 року, реєстровий № 1104 (а.с.26-28).

З відповіді Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 20 грудня 2024 року №1146-вих.24 вбачається, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на день її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.34).

Листом-роз`ясненням від 08 жовтня 2024 року №106/01-16 на усне звернення ОСОБА_1 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мостова Р.С. повідомила її про те, що нею після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений законом строк не було подано заяву про прийняття спадщини та на момент смерті вона не була зареєстрована за адресою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рекомендовано звернутись до суду (а.с.31).

Відповідно до Витягів зі спадкового реєстру від 16 грудня 2024 року №79553388, №79553364 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилася, свідоцтва не видавалися, заповіти відсутні (а.с.32, 33).

Звернувшись до суду із вказаним позовом у січні 2025 року, ОСОБА_1 вказувала на те, що визначений законом строк для прийняття спадщини вона пропустила у зв`язку із введенням на території України воєнного стану, веденням бойових дій у країні та у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для позивача як спадкоємця та в кінцевому етапі стали причиною пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 29 березня 2024 року у справі №521/1052/21 зазначено, що: поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61/21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави доля встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Встановлено, на день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 . Інші зареєстровані особи відсутні.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 07 листопада 2006 року (а.с.10).

Листом-роз`ясненням від 08 жовтня 2024 року №106/01-16 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мостова Р.С. на усне звернення ОСОБА_1 щодо подання заяви про прийняття спадщини, заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив про те, що, нею після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений законом строк не було подано заяву про прийняття спадщини та на момент смерті вона не була зареєстрована за адресою ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , пропустила строк на прийняття спадщини та рекомендовано звернутись до суду (а.с.31).

Згідно з п.п. 3.33.5 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі.

Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса.

Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Встановлено, позивач ОСОБА_1 протягом строку на подання заяви про прийняття спадщини, до нотаріальної контори у встановленому законом порядку із відповідною заявою не зверталася.

Відповідна заява, яка мала б бути подана Рутковською Т.Є. нотаріусу у порядку, визначеному законом, в матеріалах справи відсутня та позивачем суду не надана.

Постанова нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальних дій нотаріусом ОСОБА_1 не видавалася.

Отже, звернення ОСОБА_1 із цим позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, за відсутності доказів дійсного звернення ОСОБА_1 із відповідною заявою у порядку, визначеному законом, до нотаріуса про прийняття спадщини та відсутність обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, є передчасним.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Біцулової Анни Анатоліївни задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 01 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Маріупольської міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 липня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова