К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
У Х В А Л А

(додаткова)

30 липня 2025 року місто Київ

справа № 357/10858/23

апеляційне провадження № 22-з/824/1068/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Саліхова В.В.,

суддів: Євграфової Є.П., Поливач Л.Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 жовтня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Цукурова В.П., за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою, в якому просив стягнутиз ОСОБА_1 на його користь 35 000 доларів США суми позики, 205 705,83 грн. пені та 667,39 доларів США - 3% річних.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму позики в розмірі 35 000,00 доларів США. У задоволенні позовних вимог про стягнення пені та 3% річних відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 11 425,79 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

04 липня 2025 року до Київського апеляційного суду надійшла спільна заява ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди, у якій сторони просили суд затвердити мирову угоду у справі № 357/10858/23, визнати нечинними рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року, закрити провадження у справі. Зазначають, що наслідки укладення мирової угоди їм відомі та зрозумілі. Також у спільній заяві сторони просили повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору у розмірі 10 065 грн., сплаченого при поданні апеляційної скарги на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року у справі № 357/10858/23.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 10 липня 2025 року спільну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про затвердження мирової угоди задоволено. Затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . У зв`язку із затвердженням мирової угоди рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 жовтня 2024 року визнано нечинним. Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за борговою розпискою закрито.

17 липня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій посилаючись на те, що апеляційним судом не вирішено питання повернення 50% судового збору, сплаченого при поданні апеляційної скарги, просить суд;

ухвалити додаткову ухвалу у справі № 357/10858/23;

повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 % судового збору у розмірі 10 065 грн, сплаченого при поданні апеляційної скарги на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2024 у справі № 357/10858/23, за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 26.11.2024 № ТВБВ 10026/0540 РМ-2837;

зобов`язати уповноважену особу Київського апеляційного суду сформувати електронне подання про повернення з державного бюджету ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) 50 % судового збору у розмірі 10 065 грн, сплаченого при поданні апеляційної скарги на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.10.2024 у справі № 357/10858/23, за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 26.11.2024 № ТВБВ 10026/0540 РМ-2837 та направити його на виконання до відповідного органу Казначейства.

Дослідивши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги (частина друга статті 142 ЦПК України).

Зі змісту ухвали про затвердження мирової угоди вбачається, що судом апеляційної інстанції не було вирішено питання про повернення скаржнику з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної скарги.

Враховуючи, що апеляційним судом затверджено мирову угоду, укладену між сторонами у даній справі, при зверненні до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 20 130,00 грн (квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки від 26 листопада 2024 року № ТВБВ 10026/0540 РМ-2837), на її користь з державного бюджету підлягає поверненню сума у розмірі 10 065,00 грн., про що слід ухвалити додаткове судове рішення.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення заяви в іншій частині з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (частина п`ята статті 7 Закону України «Про судовий збір»).

Процедура повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, визначена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03 вересня 2013 року (далі - Порядок № 787) (в редакції від 07 січня 2025 року).

Відповідно до пункту 5 розділу І Порядку № 787 повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Разом із заявою про повернення (перерахування) коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Отже, з огляду на приписи вказаного порядку саме на платника судового збору покладається вчинення дій щодо подання заяви про повернення судового збору до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, в якій (заяві), зокрема має бути зазначено дата та номер судового рішення, яке набрало законної сили (у разі повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого).

Тобто, саме платник судового збору з метою повернення коштів з бюджету згідно із судовим рішенням, яке набрало законної сили, повинен подати заяву до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, і лише після ухвалення судом такого рішення про повернення судового збору.

У зв`язку із зазначеним у Київського апеляційного суду наразі відсутні процесуальні підстави для оформлення подання до органів Державної казначейської служби України про повернення судового збору з бюджету та перерахування коштів на реквізити заявниці.

Схожий висновок викладений в ухвалах Верховного Суду 03 березня 2025 року у справі № 556/1382/24 (провадження № 61-761ск25) та від 03 березня 2025 року у справі № 507/1625/2 (провадження № 61-284ск25).

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню частково, повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні апеляційної скарги згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 26 листопада 2024 року № ТВБВ 10026/0540 РМ-2837, а саме у розмірі 10 065,00 грн., в іншій частині заяву залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 7 Закону України «Про судовий збір», 142, 270 ЦПК України,

ух в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні апеляційної скарги згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 26 листопада 2024 року № ТВБВ 10026/0540 РМ-2837, а саме у розмірі 10 065,00 грн.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Додаткова ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної ухвали шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: