Справа пр. № 2/756/6440/25
У Х В А Л А

01 серпня 2025 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Андрейчук Т.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна міграційна служба України, про встановлення факту постійного проживання та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду міста Києва в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна міграційна служба України, про встановлення факту постійного проживання та зобов`язання вчинити дії.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з таких підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Нормою п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає у порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення у позовному провадженні, не зазначаючи доказів на підтвердження наявності спору про право, що виключало б можливість розгляду справи в порядку окремого провадження.

Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 315 ЦПК України вбачається, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

У судовому порядку підлягають встановленню факти: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий та судовий.

Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 , покликаючись на норми ст. ст. 293, 315, 316 ЦПК України, які регламентують порядок встановлення судами фактів, що мають юридичне значення, просить суд встановити у позовному провадженні факт, що має юридичне значення, а саме, що відповідач ОСОБА_2 постійно проживає в АДРЕСА_1 з 2016 року до липня 2025 року. Встановлення цього факту, як зазначає ОСОБА_1 , має значення для вирішення спору щодо поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який розглядається інших судових провадженнях. Проте у позовній заяві не зазначено, які саме справи щодо поділу спільного майна подружжя

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають на розгляді в судах та яке юридичне значення матиме факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 . Також у позовній заяві

ОСОБА_1 не обґрунтовано, для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів йому необхідно встановити факт, вказаний у позові.

До того ж, ОСОБА_1 просить суд встановити факт, що має юридичне значення у позовному провадженні, не зазначаючи доказів на підтвердження наявності спору про право, що виключає можливість розгляду справи в порядку окремого провадження.

Вимоги до форми змісту позовної заяви встановлені ст. 175 ЦПК України.

Згідно з п. п. 4-6, 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Рішенням суду не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки. Натомість ОСОБА_3 у позовній заяві просить суд ухвалити рішення, яким зобов`язати третю особу Державну міграційну службу України вчинити дії щодо виключення з Єдиного державного демографічного реєстру відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 .

Також у позовній заяві ОСОБА_3 стверджував, що ним вживались заходи щодо врегулювання спору у досудовому порядку шляхом звернення до Державної міграційної служби України, проте докази надсилання та отримання звернення адресатом позивачем не зазначено.

За приписами ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен заначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

За положеннями ст. 13 Закону України "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Деякі міжнародні договори України у сфері правових відносин і міжнародної правової допомоги у цивільних і кримінальних справах містять положення про те, що документи, складені або засвідчені компетентним органом однієї договірної сторони та підтверджені підписом уповноваженої особи й офіційною печаткою, є дійсними на території іншої договірної сторони без подальшого засвідчення.

Згідно зі ст. 13 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах (ратифіковано постановою Верховної Ради України від 17 грудня 1993 року № 3737-XII) документи, які були на території однієї з Договірних Сторін складені або засвідчені судом або офіційною особою (постійним перекладачем, експертом і т.ін.) в межах їх компетенції та встановленою формою і завірені гербовою печаткою, приймаються на території іншої Договірної Сторони без будь-якого іншого засвідчення.

Позивач долучає до суду копію рішення Вільнюського окружного суду Литовської Республіки від 26 травня 2023 року, однак вона не засвідчена цим судом або офіційною особою (постійним перекладачем, експертом і т.ін.) в межах їх компетенції та встановленою формою і не завірена гербовою печаткою відповідного суду. Також ОСОБА_3 повинен надати засвідчений відповідно до законодавства переклад рішення Вільнюського окружного суду Литовської Республіки від 26 травня 2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень ст. 43 цього Кодексу.

Згідно з відомостями, отриманими судом з Єдиного державного демографічного реєстру, місце проживання відповідачки ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з цим ОСОБА_1 слід надіслати копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачці за адресою, за якою зареєстроване її місце проживання, та надати докази надсилання суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На виконання цієї ухвали позивач повинен усунути недоліки позовної заяви у спосіб, вказаний у цій ухвалі.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Державна міграційна служба України, про встановлення факту постійного проживання та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Надати позивачеві п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків вказаних у ній.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачеві.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Тарас АНДРЕЙЧУК