Справа № 362/5718/25
Провадження 2/362/3214/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"28" липня 2025 р.

Суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Попович О.В. перевірив на предмет відповідності вимогам закону матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних витрат і моральної шкоди й

установив:

Позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача матеріальні витрати у розмірі 760,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд приходить до висновку, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Статті 175,177 ЦПК України визначають вимоги до позовної заяви.

В порушення вимог частини четвертої статті 177 ЦПК України позивачем не сплачено судовий збір і не надано підтвердження про його сплати в частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

При зверненні з вказаними вимогами до суду позивач посилалася на те, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Так, частиною третьою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Таким чином, спеціальним законом звільнено від майнового навантаження споживачів за подання позову з метою захисту своїх порушених прав.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 761/24672/15-ц від 19 червня 2018 року.

Водночас позовна заява містить вимогу про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн., від сплати судового збору за подання якої позивач не звільнена у відповідності до положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави для висновку про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою. Таким чином, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди грошима або майном є майновою, а вимога про відшкодування моральної шкоди в інший (немайновий) спосіб є немайновою вимогою.

Зазначений висновок узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц.

Відтак, за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди має справлятися судовий збір в розмірі, встановленому Законом.

Окрім того, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, окрім вказівки на те, у чому полягає ця шкода та якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві. У разі недотримання позивачем зазначених вимог суд вправі залишити позовну заяву без руху.

Заявляючи позовну вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач не повно виклала обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення їй моральної шкоди. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та відповідно, не містить відомостей, в чому саме полягає заподіяна моральна шкода.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи наведене, позовну заяву належить залишити без руху.

Керуючись статтею 185 ЦПК України, суддя

постановив:

1. Залишити без руху позовну заяву.

2. Надати позивачу строк у десять днів із дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків заяви, наведених у мотивувальній частині ухвали.

3. Направити (вручити) позивачу (його представнику) копію цієї ухвали.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не оскаржується.

Суддя О.В. Попович