Справа № 487/4828/25
Провадження № 2/487/2637/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, дослідивши на предмет дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ткачук Ганни Миколаївни до ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Ткачук Г.М. звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на земельну ділянку №3 Садівничого товариства «Прогресс», яке знаходиться за адресою: Заводський район м. Миколаєва, над прибережною смугою річки Південний Буг на південний захід від південно-західного кордону району Варварівка м. Миколаєва.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено 15.07.2025 судді Лагоді А.А.

Вивчивши матеріали позовної заяви суддею встановлено, що позовну заяву подано без дотримання вимог встановлених ст.ст.175, 177 ЦПК України, що є підставою для залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст.175 ЦПК України при пред`явленні заяви в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду, на предмет перевірки заяви і долучених до неї матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (ч.2 ст.185 ЦПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві зазначаються, серед іншого, поштовий індекс сторін, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Представником позивача в позовній заяві не зазначені поштовий індекс позивача, наявність у нього або відсутність електронної пошти та не вказано відомості про наявність/відсутність електронного кабінету позивача.

Відносно даних щодо заявленого відповідача то суд отримав інформацію з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказано, що ОСОБА_2 є співвласником (31/200 частка) домоволодіння АДРЕСА_2 .

Разом з тим, у позовній заяві не зазначено відносно відповідача інформацію про її місце проживання, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, що є порушенням п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до п.4, 5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позов має містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з абз.2 ч.1 ст.344 ЦК України набуття права на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом і має свою специфіку. Таким спеціальним законом є Земельний кодекс України.

Відповідно до ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом п`ятнадцяти років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання в користування.

Передання земельної ділянки на підставі ст. 119 ЗК України здійснюється у порядку передбаченому ст.118 ЗК України.

Конструкція ст.119 ЗК України значно відрізняється від конструкції ст. 344 ЦК України та не передбачає жодних переваг для осіб, зазначених у ч. 1 цієї статті, оскільки, навіть, дотримання всіх умов набувальної давності не приводить до виникнення права власності на землю та фактично відсилає до загального порядку надання земельних ділянок у власність або в користування (ст. ст.118,123 ЗК). Ця норма надає таким особам лише право звернення до органу державної влади або місцевого самоврядування з клопотанням про передання земельної ділянки у власність чи користування і не передбачає обов`язкової передачі земельної ділянки у власність чи користування таким особам при дотриманні передбаченої законом процедури звернення та подання необхідних документів.

Аналіз цих правових норм дає підстави для висновку про те, що змістом ч. 1 ст.344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. За правовою позицією Верховного Суду сама по собі наявність визначеного ст.119 ЗК України 15-річного строку набувальної давності не є єдиною та безпосередньою підставою для виникнення у особи права власності або права користування земельною ділянкою. Вона є лише умовою для застосування інших способів встановлення цих прав. Набувальна давність користування земельною ділянкою згідно з вказаною статтею є лише підставою для звернення до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з відповідним клопотання щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку.

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ч.8 ст.24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірна земельна ділянка не зареєстрована але позивач надає копію державного акту на право приватної власності на землю видану 26.08.1996 ОСОБА_2 , який зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №905. Підставою для видачі такого акту вказано рішення виконкому Веснянської сільської Ради народних депутатів 18.06.1996 №26 за яким передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,07га в межах згідно з планом, землю передано для садівництва СВТ «Прогрес».

Позивачу слід в позовній заяві навести правове обґрунтування щодо заявлених позовних вимог враховуючи особливості регулювання земельних відносин або спростувати застосування таких правових норм до конкретних обставин, що виникли між сторонами.

З поданих до позовної заяви документів не вбачається можливість визначити статус спірної земельної ділянки, однак враховуючи наявний державний акт вказаний вище позивач має можливість отримати такі відомості звернувшись до відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування, що надасть суду можливість встановити дійсні обставини справи. Протилежного матеріали справи не містять, як і доказів звернення позивача з відповідними запитами та отримання відмов, доказів реалізації відповідачем права на державну реєстрацію спірної земельної ділянки, доказів наявності документації із землеустрою на ім`я відповідача або іншої особи.

Частиною 1 статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, процесуальний закон наділяє правом заміни відповідача або залучення належного відповідача виключно позивача і відповідно до положень ч.3ст.13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Частиною 4 ст.51 ЦПК України визначено, що про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частини 4статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі №372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі №761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

З огляду на інформацію наведену у згаданому вище державному акті щодо спірної земельної ділянки суд звертає увагу, що вказаний спір може вплинути на права Садівничого товариства «Прогресс», діючого органу місцевого самоврядування Веснянської територіальної громади або Миколаївської міської ради, та рекомендує позивачу, після отримання відповідних доказів на земельну ділянку, вказати в позовній заяві належних співвідповідачів.

Всупереч п.6, 7 ч.3 ст.175 ЦПК України позов не містить відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

В позові не зазначено перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; не зазначено докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), що є порушенням вимог п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Крім того, судом встановлено, що даний позов сформовано та подано через систему «Електронний суд».

17.08.2021 № 1845/0/15-21 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС).

За змістом ч. 5 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 7 ст.43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Частиною 8 ст. 43 ЦПК України встановлено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до розділу 2 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), учасники судового процесу за допомогою зареєстрованого електронного кабінету можуть надсилати копії електронних документів іншим учасникам судової справи, крім випадків, коли інший учасник не має зареєстрованого електронного кабінету, подавати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, а також отримувати судові рішення та інші електронні документи.

У разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

У порушення наведених норм стороною позивача не додано доказів того, що інші учасники справи мають зареєстрований кабінет, що їм була направлена копія даної позовної заяви з додатками через підсистему «Електронний кабінет» або в паперовому вигляді за допомогою засобів поштового зв`язку, а саме з описом вкладення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Як вбачається із наданої позовної заяви, вимоги закону при її поданні у повному обсязі не виконано.

Отже, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку на усунення викладених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене, залишення даної позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ткачук Ганни Миколаївни до ОСОБА_2 , про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачеві, що у разі усунення недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у встановлений судом строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.А. Лагода