_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9068/19
Провадження № 6/947/284/25
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про

встановлення порядку виконання судового рішення

17.07.2025 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси заяву Одеської міської ради про встановлення порядку виконання судового рішення у цивільній справі № 520/9068/19 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексія Миколайовича, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення тимчасової споруди, скасування реєстрації права власності, суд-

ВСТАНОВИВ:

30.06.2025 року Уповноважена особа Одеської міської ради Вінюков В.М. звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити порядок виконання заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 05.02.2020 року у справі № 520/9068/19, відповідно до якого приведення ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , до попереднього стану шляхом знесення нежитлової будівлі, загальною площею 51,1 кв.м, здійснити силами і за рахунок Одеської міської ради.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.06.2025 року справу за вказаною заявою було передано судді Гниличенко М.В.

Заявник Уповноважена особа Одеської міської ради Бутрик А.О. до судового засідання з`явилась, підтримала заяву про встановлення порядку виконання судового рішення та просила задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Відповідач Державний реєстратор комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар О.М. до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Суд, дослідивши матеріали даної справи, та матеріали цивільної справи № 520/9068/19, заслухавши представника заявника, приходить до наступного.

Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді цивільна справа № 520/9068/19 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексія Миколайовича, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення тимчасової споруди, скасування реєстрації права власності.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 05.02.2020 року позов Одеської міської ради про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення тимчасової споруди, скасування реєстрації права власності задоволено частково. Скасовано рішення державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексія Миколайовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:44207742 від 23.11.2018 року, на підставі якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю, загальною площею 51,1 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Зобов`язано ОСОБА_1 , НОМЕР_1 , за власний рахунок привести до попереднього стану земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення нежитлової будівлі, загальною площею 51.1 кв.м.

У задоволенні позову Одеської міської ради до державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексія Миколайовича відмовлено./а.с.158/

Зазначене рішення суду сторонами по справі не оскаржено та набрало законної сили.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 30.06.2021 року скасовано встановлену заборону суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, індексний номер: 44207742, номер запису про право власності: 29069358, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що вжито, як захід забезпечення позову, на підставі ухвали Київського районного суду міста Одеси від 03.05.2019 року по цивільній справі №947/9068/19.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.05.2025 року клопотання Вишневської Анастасії Олегівни, яка діє в інтересах Одеської міської ради про скасування заходів забезпечення позову у справі №520/9068/19 задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 03.05.2019 року у справі №520/9068/19, шляхом скасування накладеного арешту на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 51,1 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, індексний номер: 44207742, номер запису про право власності: 29069358, яка належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

На виконання вищевказаного заочного рішення Київським районним судом м. Одеси 03.09.2020 року видано виконавчий лист у справі № 520/9068/19 про зобов`язання ОСОБА_1 за власний рахунок привести до попереднього стану земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення нежитлової будівлі, загальною площею 51,1 кв.м./а.с.168/

17.09.2020 року Одеською міською радою, з метою забезпечення виконання заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 05.02.2020 року у справі № 520/9068/19 в частині приведення земельної ділянки до попереднього стану шляхом знесення нежитлової будівлі, подано до Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заяву про примусове виконання рішення суду.

21.09.2020 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменко Є.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 63064914.

Постановою державного виконавця від 12.08.2022 року у виконавчому провадженні № 63064914 накладено штраф на ОСОБА_1 у розмірі 1700 грн. та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом десяти робочих днів.

Водночас, старшим державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміля О.О. прийнято постанову від 12.08.2022 року про арешт коштів боржника.

27.10.2023 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джмілем О.О. прийнято постанову про арешт коштів боржника.

18.01.2024 року старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джмілем О.О. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 63064914 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з поверненням виконавчого документу у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 11 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Таким чином, вбачається, що виконавче провадження № 63064914 закінчено з підстав невиконання боржником рішення суду без поважних причин, тобто виконавець констатує факт, що рішення не може бути виконано без участі боржника.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на території України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон України «Про виконавче провадження») та Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі Інструкція №512/5 із змінами).

Згідно ч.1 ст.3, ч.1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, серед яких виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Частинами 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.2).

Згідно з ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до п.1 Розділу ІХ Інструкції №512/5 виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження».

Положеннями ч.1 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність (ч.2 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. (ч.3 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказане узгоджується з приписами ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено відповідальність за невиконання рішення, зокрема, що зобов`язує боржника вчинити певні дії та визначені розміри штрафів у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.

Дійсно, згідно п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

У той же час, системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що закінчення виконавчого провадження після направлення повідомлення органам досудового розслідування для притягнення винних осіб до відповідальності є наслідком вжиття всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду та встановлення неможливості такого виконання, тобто встановлення того факту, що механізми та інструменти, якими закон наділяє виконавця при виконанні рішень про зобов`язання боржника особисто вчинити певні дії, є вичерпаними.

Тобто, лише після вичерпання усіх наданих законом можливих засобів щодо виконання судового рішення, виконавець повідомляє про вчинення кримінального порушення та може закінчити виконавче провадження, у зв`язку з чим досягається мета судового рішення - поновлення права особи за допомогою певних інструментів, якими володіє виключно держава, і не може володіти особа.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем закінчено виконавче провадження у зв`язку з тим, що він прийшов до висновку про неможливість виконати виконавчий документ без участі боржника. Водночас, стягувач Одеська міська рада, посилаючись на те, що виконавчою службою не вживається усіх належних засобів щодо виконання рішення суду на протязі тривалого часу, не звертається до суду у порядку ст.447 ЦПК України, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи інтереси. Не з`ясовано питання чи містять матеріали виконавчого провадження доказів на підтвердження обставин того, що виконавцем було здійснено усіх примусових заходів перед тим, як прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження.

Також, суд зазначає, що у сукупності із положеннями ст.ст.2, 18 Закону України «Про виконавче провадження» суд не вбачає у змісті ст.63 цього ж Закону наявності ознак імперативності припису щодо закінчення виконавчого провадження у разі повторного невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника.

Так, згідно ст.2 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

При цьому, Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, ст. 18, та Інструкцією №512/5, виконавцю надано широке коло прав при здійсненні примусового виконання рішень, спрямованих на забезпечення реального виконання таких рішень.

У даному випадку виконавець обмежився накладенням на боржника штрафу, арештом коштів боржника, та стягненням виконавчого збору, навіть не звертався до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Отже, якщо у держаного виконавця залишаються засоби, способи і можливість, визначені Законом України «Про виконавче провадження» для продовження вчинення виконавчих дій щодо виконання рішення суду, провадження не може бути закінченим, а формальний підхід до виконання судового рішення, не може вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.

22.05.2025 року начальником відділу Київського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміля О.О. від 18.01.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 63064914.

Зокрема, вказаною постановою начальника відділу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.05.2025 року встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні документальні підтвердження (докази) про неможливість виконання рішення без участі боржника.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

При вирішенні питання про встановлення порядку виконання рішення суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про неможливість виконання рішення.

Під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Суд вважає, що звернення Одеської міської ради про встановлення порядку виконання судового рішення є передчасним, оскільки 22.05.2025 року начальником відділу Київського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову про скасування процесуального документа, а саме постанови старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Джміля О.О. від 18.01.2024 року про закінчення виконавчого провадження № 63064914. Вказаною постановою начальника відділу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.05.2025 року встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні документальні підтвердження (докази) про неможливість виконання рішення без участі боржника.

Таким чином, державна виконавча служба в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, має право звернутись до суду про порядок виконання рішення або до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, яка відповідно до покладених на нього завдань від імені та в інтересах Одеської міської ради, на виконання рішень суду, ухвалених на користь Одеської міської ради, виступає замовником робіт щодо знесення самочинно збудованих об`єктів на земельних ділянках комунальної власності територіальної громади міста Одеси.

Вказане звернення державної виконавчої служби не призведе до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх порушених прав та інтересів, оскільки фактично державним виконавцем будуть вжиті заходи для реалізації прийнятого заочного рішення суду шляхом встановлення дій, направлених на його виконання, саме органами уповноваженими здійснювати примусове виконання рішення судів.

Верховний суд неодноразово зазначав, що обов`язком державного та приватного виконавця є вжиття всіх передбачених законом заходів для виконання судового рішення. Якщо державному чи приватному виконавцю незрозуміло рішення, порядок його виконання, то він не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про роз`яснення рішення суду, про встановлення порядку виконання рішення.

Та обставина, що саме відповідач ОСОБА_1 за судовим рішенням зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що у разі невиконання цього рішення саме боржником, воно не може бути виконано без його участі. Хоч судове рішення і зобов`язує саме боржника вчинити ці дії, однак не є нерозривно пов`язаним з особою останнього.

Суд зазначає, що встановлена обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів. Такий правовий висновок викладено у пункті 13 постанови Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14.

На підставі викладеного, суд вважає, що Одеською міською радою не обґрунтовано обставини, які унеможливлюють виконання судового рішення на даний час, та свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду, та вказані обставини є винятковими, крім того на даний час постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження скасовано та встановлено, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні документальні підтвердження (докази) про неможливість виконання рішення без участі боржника, тому заява Одеської міської ради про встановлення порядку виконання рішення суду задоволенню не підлягає та є передчасною.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.81,435, 353,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Одеської міської ради про встановлення порядку виконання судового рішення у цивільній справі № 520/9068/19 за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1 , державного реєстратора комунального підприємства Новоселівської сільської ради «Регіональне бюро державної реєстрації» Бондар Олексія Миколайовича, про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення тимчасової споруди, скасування реєстрації права власності відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.07.2025 року.

Суддя М. В. Гниличенко