ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 766/6979/21 Головуючий в суді І інстанції Ус О.В.
Провадження № 22-ц/819/463/25 Доповідач Кутурланова О.В.
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Кутурланової О.В.,
суддів:Воронцової Л.П., Майданіка В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Ус О.В. від 05 травня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 08.05.2007 року. Підписанням заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, та надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 31 500,00 грн.

Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі, встановленому договором, проте відповідач, зобов`язавшись повернути отриманий кредит в строк, визначений умовами кредитного договору, належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого станом на 21.03.2021 року утворилася заборгованість у розмірі 41 941,35 грн., АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 08.05.2007 року у загальному розмірі 41 941,35 грн., яка складається з :

-31 524,01 грн. - заборгованість за кредитом;

-10 417,34 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Також просив суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05 травня 2025 року у задоволені позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на незаконність рішення суду першої інстанції, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просила скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду у справі за позовом з ціною менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому, відповідно до ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України підлягає розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без проведення судового засідання.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам, оскільки ґрунтується на не повному встановленню всіх обставин справи в їх сукупності.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк, звертаючись до суду, не просив стягнути з відповідача тіло кредиту, лише заявив вимоги про стягнення відсотків. Вимога про стягнення нарахованих банком відсотків не підлягає задоволенню, оскільки підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, відсутні, а зазначення в анкеті-заяві про базову відсоткову ставку 3% не може прийматися до уваги, оскільки сторонами не погоджено строк, порядок оплати вказаних відсотків. Крім того, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем стягувались відсотки у розмірі 3,4, 3,5% починаючи з дати видачі кредитної картки, що відповідачем не погоджувалось, відсутні докази того, що відповідач був ознайомлений з витягом з тарифів та правил про списання, зокрема, відсотків у вказаному розмірі.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з наступних підстав.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 08.05.2007 року, за умовами якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

На підтвердження зазначених обставин Банком додано до позовної заяви «анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку» без номеру від 08.05.2007 р., в якій зазначено особисту інформацію відповідачки, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, серію та номер паспорта, адресу проживання, номери засобів зв`язку, тощо (а.с.18).

В анкеті-заяві зазначено, що ОСОБА_1 відкриває на своє ім`я кредитну картку "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання заяви - 3 % в місяць на залишок заборгованості, погашення заборгованості по кредитному ліміту може здійснюватися шляхом внесення коштів на карту клієнтом, так і шляхом списання банком коштів з дебетової картки. Згідно з інформацією, викладеною в цій заяві, відповідачка підтвердила, що вона погоджується із тим, що ця анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг.

Під текстом анкети-заяви міститься дата оформлення - 08.05.2007 року та особистий підпис клієнта, крім того, містяться відомості про отримання кредитної картки №184004.

Зазначені вище відомості підтверджуються копією відповідної анкети-заяви, яка містить підпис працівника банку і відбиток печатки «ПриватБанку».

Крім того, позивачем надано письмову інформацію про тарифи, витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 19), які містять відомості про підписання відповідачкою їх 23.06.2020 р. та додані умови та правила надання банківських послуг які відповідачкою не підписувались (а.с. 22-31).

На підтвердження доводів про отримання відповідачкою кредиту на підставі договору №б/н від 08.05.2007 року, а також на підтвердження доводів про наявність заборгованості за даним договором через неналежне виконання відповідачкою умов договору, Банком надано суду розрахунок заборгованості за період з 08.05.2007 року по 21.03.2021 року включно та вказано про наявність заборгованості у загальному розмірі 41 941,35 грн., яка складається з: простроченого тіла кредиту 31 524,01 грн., заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 10 417,34 грн (а.с. 3-15).

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 за період з 08.05.2007 року по 16.05.2018 року на підставі кредитного договору б/н було неодноразово надано кредитні картки. Остання дата видачі кредитної картки 16.05.2018 року зі строком дії 04/22 (а.с. 17).

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, старт карткового рахунку 08.05.2007 року 184004, зміна кредитного ліміту 30.05.2007 року збільшено кредитний ліміт 500,00 грн.; 10.01.2008 року збільшено кредитний ліміт до 800,00 грн., 16.07.2008 року збільшено кредитний ліміт до 3200,00 грн.; 10.11.2008 року зменшено кредитний ліміт до 3030,00 грн., 16.07.2016 року збільшено кредитний ліміт до 5000,00 грн; 13.10.2017 року збільшено кредитний ліміт до 10000,00 грн., 03.05.2018 року збільшено кредитний ліміт до 15000,00 грн.; 16.05.2018 року збільшено кредитний ліміт до 18500,00 грн., 07.06.2018 року збільшено кредитний ліміт до 21000,00 грн., 17.08.2018 року збільшено кредитний ліміт до 24500,00 грн; 26.03.2019 року збільшено кредитний ліміт до 31500,00 грн; 04.11.2020 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.16).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що вона активно користувалася кредитними коштами, останню дію по картці було внесення коштів в розмірі 500,00 грн. 26.02.2021 року, після вказаної дати з відповідачки стягувались лише відсотки (а.с. 41-61).

Крім того, з виписки вбачається, що відповідачем порушено умови договору, оскільки не сплачувалися обов`язкові платежі у встановлені строки. Розрахунок заборгованості та виписка про рух коштів по картці відповідача підтверджують факт несвоєчасного повернення нею коштів банку.

Між сторонами виник спір з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності з вимогами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк», позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення заборгованості, посилався на те, що такі умови договору були узгоджені між сторонами, оскільки ОСОБА_1 підписала анкету-заяву та погодилася на встановлені Тарифи банку, які передбачали оплату процентів.

На підтвердження викладених позовних вимог представником банку надано анкету-заяву, яка підписана особисто відповідачем та де зазначено базова відсоткова ставка за користування кредитом 3% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Зважаючи на наведене, сторонами договору було узгоджено умови кредитування, що у розумінні ст.628 ЦК України є обов`язковим до виконання ОСОБА_1 . Не виконання відповідачем належним чином взятих на себе зобов`язання стало причиною виникнення заборгованості.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що сторони погодили сплату процентів за користування кредитними коштами, а тому доводи відповідача про відсутність погодження відсоткової ставки спростовується матеріалами справи, а саме заявою від 08.05.2007 року з вказаною в ній процентною ставкою.

Випискою про рух коштів підтверджується, що відповідач користувалася кредитними коштами шляхом здійснення переказів, розраховувалася в магазинах, а також поповнювала картку.

Відповідач обставини видачі кредитних карток, встановлення ліміту, користування вказаними картками та кредитними коштами не спростувала.

За таких обставин банк має право на повернення фактично отриманої відповідачем суми кредитних коштів, а також відсотків за користування кредитними коштами у розмірі, що погоджено між сторонами.

Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх користування.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позову банку, зазначав, що банк вимог про стягнення тіла кредиту не заявляв. Проте суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність вимог банку щодо стягнення тіла кредиту, оскільки відповідно до прохальної частини позовної заяви банк такі вимоги заявляв, а саме просив суд стягнути з відповідача тіло кредиту в сумі 31 524,01 грн.

Крім того, зважаючи на вищезазначене, відмовляючи у стягненні відсотків суд не звернув увагу на те, що в заяві позичальника від 08.05.2007 року, підписаній відповідачем, сторони узгодили основні умови користування кредитом, а саме базова процентна ставка за користування кредитом - 3% на місяць на суму залишку заборгованості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про неврахування судом наданих позивачем доказів на обґрунтування заявлених позовних вимог є обґрунтованим з огляду на надання позивачем до позовної заяви заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг, яка підписана ОСОБА_1 , якою встановлено відсотки за користування кредитними коштами.

Разом з тим, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, Банк просив стягнути заборгованість за тілом кредиту 31 524,01 грн., а за відсотками за користування кредитом 10 417,34 грн., що разом становить 41 941,35 грн.

Вказані вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 08.06.2018 року заборгованість у відповідача перед банком відсутня. Тобто відповідач у період з 08.05.2007 року по 08.06.2018 року користувалася кредитними коштами, у добровільному порядку їх повертала та погашала нараховані банком відсотки за користування кредитними коштами. В подальшому, після 08.06.2018 року, відповідач знову почала користуватися кредитними коштами, проте, позивач, в порушення умов договору в односторонньому порядку у зазначений період змінив процентну ставку за користування кредитними коштами, яка погоджена між сторонами в заяві від 08.05.2007 року, а саме нараховував відсотки у розмірі 3,5 % замість погоджених 3%.

За таких підстав, колегія суддів вважає за необхідне здійснити власний перерахунок заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк", враховуючи те, що стягненню підлягають відсотки, нараховані за процентною ставкою 3 % з розрахунку 360 днів на рік (36 % річних) за період з 08.06.2018 року по 21.03.2021 року, тобто з моменту користування відповідачем кредитними коштами по час звернення банку до суду.

Визначаючи розмір заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту та відсотками за користування кредитними коштами, апеляційний суд аналізує їх суму, відображену у розрахунку заборгованості за період з 08.05.2007 року по 21 березня 2021 року, та проводить власний розрахунок відсотків за користування кредитом за період з 08.06.2018 року по 21.03.2021 року шляхом їх нарахування на суму залишку заборгованості за тілом кредиту, що становить 8 224,11 грн, з урахуванням внесених відповідачем платежів за процентною ставкою 3 %. А оскільки банком здійснювалося нарахування відсотків за збільшеною процентною ставкою, що поглинало відповідну частину тіла кредиту, тіло кредиту, яке підлягає стягненню з відповідача, також підлягає зменшенню, з урахуванням нарахованих відсотків у розмірі 3%, до 28 018,17 грн.

Посилання відповідача на те, що наданий банком розрахунок заборгованості є необґрунтованим, оскільки містить невірне обчислення та порядок нарахування суми тіла кредиту (позивачем у тіло кредиту включалися відсотки погашені за рахунок кредиту), колегія суддів вважає безпідставними та такими, що спростовується вищенаведеними обґрунтуваннями апеляційного суду.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь АТ "ПриватБанк" слід стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному у розмірі 36 242,28 грн.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором.

За таких підстав, апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк".

Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

АТ КБ "ПриватБанк" за подання позовної заяви було сплачено судовий збір в розмір 2 270,00 грн, В суді апеляційної інстанції банком сплачено судовий збір у розмірі 3 633,60 грн. Оскільки позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню у розмірі 36 242,28 грн, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ "ПриватБанк" слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 5 101,41 грн (86,41 % задоволених позовних вимог, за подання позовної заяви 1 961,55 грн. , за подання апеляційної скарги 3 139,86 грн.).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 травня 2025 року скасувати, постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 08.05.2007 року у загальному розмірі 36 242,28 грн., яка виникла станом на 21.03.2021 року та складається з: 28 018,17 грн. заборгованість за кредитом; 8 224,11 грн, - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" судовий збір за подання позовної заяви - в розмірі 1 961,55 грн, за подання апеляційної скарги - в розмірі 3 139,86 грн, а всього 5 101,41грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.В.Кутурланова

Судді: Л.П.Воронцова

В.В.Майданік