Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7930/24 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М.
Категорія 44 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м.Житомирі

цивільну справу №295/7930/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, про стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Бородіним Дмитром Вікторовичем,

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 23 жовтня 2024 року, яка постановлена під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 23 жовтня 2024 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 через адвоката Бородіна Д.В. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що по-перше, довідка №2668 видана 15 серпня 2024 року, а судове засідання відбулося 23 жовтня 2024 року, майже через 2,5 місяців після її видачі, а тому факти, викладені в довідці, могли застаріти. По-друге, у довідці від 15 серпня 2024 року №2668 не зазначено, що військова частина НОМЕР_1 , в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан і бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ на території України. По-третє, від імені та в інтересах відповідача діє представник адвокат Сафронюк П.В. Відповідач не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав, зокрема, шляхом листування, приймати участь у розгляді справи через представника, що й було ним реалізовано під час звернення до суду із заявою про зупинення провадження у справі. Вважає, що об`єктивні обставини, які перешкоджають подальшому розгляду справи відсутні, а зупинення провадження у справі порушує право позивача на належне відшкодування заподіяної шкоди, враховуючи, що обставини ДТП та вини відповідача у його вчиненні встановлені постановою Богунського районного суду м.Житомира від 16 січня 2024 року в справі №295/16327/23, яка набула законної сили.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що у травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 . Просить стягнути з відповідача на свою користь 51 903,69 грн шкоди, заподіяної при пошкодженні її автомобіля в ДТП, яка не відшкодована Моторним (транспортним) страховим бюро України.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Сафронюк П.В. подав до суду заяву про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача на службі в ЗСУ.

Суд першої інстанції ухвалою від 23 жовтня 2024 року зупинив провадження у справі у зв`язку з перебуванням відповідача ОСОБА_2 у складі ЗСУ, що переведенні на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Так, згідно з пунктом 2 частини першої ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої ст.251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з частинами першою, другою ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої ст.2 ЦПК України).

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто, інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи у стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Старший солдат військової служби за контрактом ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 АДРЕСА_1 із 21 листопада 2018 року по теперішній час, що підтверджується довідкою форми 5, виданою військовою частиною НОМЕР_1 02 липня 2024 року (а.с.38).

Згідно з ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Згідно з пунктом 12 Положення №1153/2008 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення №1153/2008 дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі №753/19628/17, від 29 березня 2023 року в справі №756/3462/20, від 19 грудня 2024 року в справі №484/40/21.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі неодноразово строк дії воєнного часу продовжувався і не скасовано до теперішнього часу.

За приписами пункту другого зазначеного Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Із довідки військової частини НОМЕР_1 від 15 серпня 2024 року №2669 вбачається, що старший солдат ОСОБА_2 , зокрема, із 01 серпня 2024 року по теперішній час бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Луганській, Донецькій та Харківській областях. Довідка видана, зокрема, на підставі наказів командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14 липня 2024 року №200, від 01 серпня 2024 року №220 (а.с.52-53).

Хоча в апеляційній скарзі зазначається, що викладені у вказаній вище довідці факти могли застаріти, але стороною позивача довідка жодними доказами не спростована, а доказування ґрунтуватися на припущеннях не може.

Конструкція пункту 2 частини першої ст.251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої ст.251 ЦПК України може бути застосована судами під час вирішення питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Схожих висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2024 року в справі №852/2а-2/24.

Колегія суддів звертає увагу на те, що конструкція норми пункту 2 частини першої ст.251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2024 року в справі №484/40/21, від 30 квітня 2025 року в справі № 759/2665/23.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведеність, що військова частина НОМЕР_1 переведена на воєнний стан та бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі є надуманими, оскільки у довідці конкретизовано, що сам відповідач приймає участь у здійснені таких заходів безпосередньо, що виключає необхідність деталізації відносно військової частини.

Решта доводів апеляційної скарги також не спростовує висновків суду першої інстанції. Наявність представника не позбавляє особу, інтереси якої він представляє, права на особисту участь при розгляді спору.

Із огляду на викладене вище, суд першої інстанції розглянув питання про зупинення провадження з додержанням норм права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Ухвала суду першої інстанції залишається без змін, що відповідає положенням ст.375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.258,367,374-375,381-384 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Бородіним Дмитром Вікторовичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 23 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: