Справа № 314/325/25
Провадження № 2/314/823/2025
28.07.2025 м.Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Капітонова Є.М.,
секретар судового засідання: Дерко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-
Позивач по справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі представника - адвоката Шумського Ігоря Васильовича звернулась до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовною заявою до ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.
Позовна заява обґрунтована тим, що в 2010 році позивачка - ОСОБА_3 познайомилась із відповідачем - ОСОБА_2 . До 2015 року сторони підтримували дружні стосунки. В 2015 році ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приймав участь в антитерористичній операції на сході України. Сторони продовжували підтримувати стосунки та орієнтовно з осені 2015 року спільно вирішили, що їх відносини є більш ніж просто дружба та вони відтепер будуть разом, створять родину. В березні 2016 року відповідач - ОСОБА_2 повернувся з АТО та сторони почали проживати разом. Через фінансові труднощі сторони по справі не змогли зареєструвати шлюб та зробити весілля. Сторони проживали єдиною сім`єю без реєстрації шлюбу, вони були пов`язані спільним побутом, разом харчувалися, вели спільне господарство, турбувалися один про одного та мали взаємні права та обов`язки. В 2017 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дізналися, що скоро в них буде дитина.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила хлопчика. Пологи відбувалися у КНП «ПОЛОГОВИЙ БУДИНОК № 4» ЗМР, під час пологів, відповідач по справі - ОСОБА_2 був разом із ОСОБА_4 , оскільки вони вирішили, що в них будуть партнерські пологи.
З огляду на те, що на момент народження сина сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а також з огляду на те, що вони не подавали відповідну спільну заяву до відділу ДРАЦС, як того вимагає ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), відомості про батька дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Тобто позивачка - ОСОБА_3 оформила дитину як матір одиначка.
З 2018 року сторони по справі та їх спільний син проживали разом з бабусею позивачки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Бабуся позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , після її смерті позивачка - ОСОБА_3 успадкувала квартиру, яка в подальшому була продана, а в листопаді 2021 року ОСОБА_3 придбала будинок за адресою: АДРЕСА_2 , в якому з того часу і мешкали: позивачка, відповідач та їх спільний син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Факт того, що позивачка, відповідач та їх спільний син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з листопада 2021 року проживають за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується відповідним актом, який підписано сусідами: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
У позовній заяві також зазначено, що позивачка та відповідач вели спільний побут. Відповідач - ОСОБА_2 працював сам на себе, він займався будівельними роботами та повністю забезпечував свою родину. Сторони спільно займались вихованням свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач дуже сильно любив свого сина, проводив з ним весь вільний час та дозвілля.
Також у позові зазначено, що ОСОБА_2 приймав активну участь у житті дошкільного підрозділу Запорізької гімназії № 65, який відвідував його син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідач відвідував батьківські збори, музично-естетичні заходи. ОСОБА_2 долучався до облаштування групового приміщення та приймав активну участь в житті групи та дошкільного підрозділу в цілому.
14.06.2024 року відповідач по справі - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , був призваний ІНФОРМАЦІЯ_10 на військову службу по мобілізації.
На час мобілізації позивачка продовжувала підтримувати постійний зв`язок із відповідачем, вони регулярно спілкувалися. ОСОБА_2 регулярно цікавився життям своєї родини, цікавився своїм сином. ОСОБА_3 надсилала відповідачу фотознімки їхнього сина. Окрім того, з того часу як відповідача було мобілізовано він регулярно надсилав позивачці грошові кошти для утримання своєї родини.
Останнього разу позивачка спілкувалась із відповідачем ввечері 18.12.2024 року. Вони списувались та говорили у застосунку WhatsApp. Відповідач сказав, що вранці їде на виїзд. Більше він не виходив на зв`язок.
02.01.2025 року ОСОБА_3 отримала на своє ім`я від ІНФОРМАЦІЯ_11 (Код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) сповіщення сім`ї № 12. У цьому сповіщенні було зазначено наступне: «Сповіщаю Вас про те, що Ваш чоловік, заступник командира бойової машини-навідник оператор 3-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу по мобілізації 14.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_10 , під час виконання бойового завдання, при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України, під час штурмових дій с районі населеного пункту Дар`їне Курської області російської федерації близько 11 години 35 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_16 зник безвісти. Це Сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.».
03.01.2025 року позивачка - ОСОБА_3 звернулась до ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про те, що з 23.12.2024 року зник зв`язок з її чоловіком - ОСОБА_2 - військовослужбовець, заступник командира бойової машини - навідник оператор 3-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_4 , солдат, який знаходився в районі населеного пункту Дар`їно, Курської області, російської федерації.
Позивачка зазначає, що в ІНФОРМАЦІЯ_12 їй повідомили, що для того, щоб їхня спільна з відповідачем дитина мала права на грошове забезпечення передбачене чинним законодавством про правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, ОСОБА_13 необхідно вирішити питання із внесення відповідних змін до свідоцтва про народження дитини та щоб там було чітко зазначено, що саме ОСОБА_2 є батьком дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Посилаючись на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» позивачка - ОСОБА_3 зазначає, що наразі в неї не має іншої можливості, окрім як в судовому порядку, шляхом подання позову про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, захистити права спільної з відповідачем дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
З огляду на вищезазначені обставини позивачка просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ), громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , батьком дитини - ОСОБА_5 , який народжений ІНФОРМАЦІЯ_13 громадянкою України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 ) та зобов`язати Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 537 від «10» липня 2018 року про народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_13 , складений Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, а саме, в графі «відомості про батька» вказати батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ), громадянина України, виключивши відомості про « ОСОБА_6 , громадянина України» та видати нове свідоцтво про народження, в якому зазначити оновлені дані про батька дитини, ім`я, по батькові та прізвище дитини, дату та місце народження дитини залишити без змін.
В судове засідання призначене о 16-00 годині 28.07.2025 року сторона позивача не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Проти заочного вирішення справи та ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду відповідачем подано не було.
Від третьої особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) жодних заяв до суду не надходило. Причини неявки представника третьої особи у судове засідання призначене о 16-00 годині 28.07.2025 року суду неповідомлені.
Від третьої особи: Міністерство оборони України до суду були направлені письмові пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, за змістом яких Міністерство оборони України просить суд прийняти законне та обґрунтоване рішення. Причини неявки представника третьої особи у судове засідання призначене о 16-00 годині 28.07.2025 року суду неповідомлені.
У відповідності зі ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові та електронні докази у сукупності, заслухавши учасників справи, заслухавши покази свідків дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин, виходячи з наступного:
В 2010 році позивачка - ОСОБА_3 познайомилась із відповідачем - ОСОБА_2 . До 2015 року сторони підтримували дружні стосунки. В 2015 році ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 приймав участь в антитерористичній операції на сході України. Сторони продовжували підтримувати стосунки та з осені 2015 року спільно вирішили, що їх відносини є більш ніж просто дружба та вони відтепер будуть разом, створять родину. В березні 2016 року відповідач - ОСОБА_2 повернувся з АТО та сторони почали проживати разом. Через фінансові труднощі сторони по справі не змогли зареєструвати шлюб та зробити весілля. Сторони проживали єдиною сім`єю без реєстрації шлюбу, вони були пов`язані спільним побутом, разом харчувалися, вели спільне господарство, турбувалися один про одного та мали взаємні права та обов`язки. В 2017 році ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дізналися, що скоро в них буде дитина.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 народила хлопчика. Пологи відбувалися у КНП «ПОЛОГОВИЙ БУДИНОК № 4» ЗМР, під час пологів, відповідач по справі - ОСОБА_2 був разом із ОСОБА_4 , оскільки вони вирішили, що в них будуть партнерські пологи.
З огляду на те, що на момент народження сина сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, а також з огляду на те, що вони не подавали відповідну спільну заяву до відділу ДРАЦС, як того вимагає ч. 1 ст. 126 Сімейного кодексу України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою), відомості про батька дитини були записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Тобто позивачка - ОСОБА_3 оформила дитину як матір одиначка.
З 2018 року сторони по справі та їх спільний син проживали разом з бабусею позивачки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Бабуся позивачки померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , після її смерті позивачка - ОСОБА_3 успадкувала квартиру, яка в подальшому була продана, а в листопаді 2021 року, ОСОБА_3 придбала будинок за адресою: АДРЕСА_2 , в якому з того часу і мешкали: позивачка, відповідач та їх спільний син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Факт того, що позивачка, відповідач та їх спільний син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з листопада 2021 року проживають за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується відповідним актом, який підписано сусідами: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Судом встановлено, що сторони спільно займались вихованням свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На підтвердження цього до позову були долучені фотознімки родини на 37 аркушах зроблені у різні періоди їхнього спільного життя. На цих фотознімках вбачається, що позивачка та відповідач дійсно були однією родиною. Відповідач дуже сильно любив свого сина, проводив з ним весь вільний час та дозвілля. До позову також долучався DVD-диск з відеозаписами на яких ОСОБА_2 зафіксований разом із дитиною - ОСОБА_5 .
14.06.2024 року відповідача по справі - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було призвано ІНФОРМАЦІЯ_10 на військову службу по мобілізації.
На час мобілізації позивачка продовжувала підтримувати постійний зв`язок із відповідачем, вони регулярно спілкувалися. Що підтверджується скріншотами особистого листування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у месенджері WhatsApp. З цього листування також вбачається, що у сторін були теплі родинні відносини та ОСОБА_2 регулярно цікавився життям своєї родини, цікавився своїм сином. ОСОБА_3 надсилала йому фотознімки їхнього сина.
Окрім того, з того часу як відповідача було мобілізовано він регулярно надсилав позивачці грошові кошти для утримання своєї родини, що підтверджуються відповідними документами інформаційною довідкою від 17.01.2025 року за вих. № 0701/0701/1863/2025 ПАТ АБ «Південний», копіями банківських квитанцій, копіями скріншотів із банківського застосунку ОСОБА_1 .
Останнього разу позивачка спілкувалась із відповідачем ввечері 18.12.2024 року.
02.01.2025 року ОСОБА_3 отримала на своє ім`я від ІНФОРМАЦІЯ_11 (Код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 ) сповіщення сім`ї № 12. У цьому сповіщенні було зазначено наступне: «Сповіщаю Вас про те, що Ваш чоловік, заступник командира бойової машини-навідник оператор 3-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_3 , солдат ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , призваний на військову службу по мобілізації 14.06.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_10 , під час виконання бойового завдання, при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності та суверенітету України, під час штурмових дій с районі населеного пункту Дар`їне Курської області російської федерації близько 11 години 35 хвилин ІНФОРМАЦІЯ_16 зник безвісти. Це Сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.».
03.01.2025 року позивачка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області із заявою про те, що з 23.12.2024 року зник зв`язок з її чоловіком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - військовослужбовець, заступник командира бойової машини - навідник оператор 3-го механізованого відділення 2-го механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_4 , солдат, який знаходився в районі населеного пункту Дар`їно, Курської області, російської федерації.
На запит суду з Шевченківського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області було отримано письмову відповідь за змістом якої встановлено, що на обліку Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області з 27.06.2022 року по 19.06.2024 року перебував гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджений 26.03.2021 року вироком Вільнянського районного суду Запорізької області за ч. 1, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, 72 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 75 КК України - 3 роки.
19.06.2024 року засуджений знятий з обліку уповноваженого органу пробації у зв`язку з закінченням іспитового строку, на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. 05.07.2022 року, під час ознайомлення з порядком та умовами здійснення нагляду та обов`язками, покладеними судом, засуджений зазначив, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 разом з цивільною дружиною та дитиною. Протягом часу перебування на обліку Шевченківського районного відділу з питань пробації, про зміну місця проживання не повідомляв. Останній раз засуджений відвідував уповноважений орган з питань пробації 18.03.2024 року. Під час проведення профілактичної роботи цього дня зазначав, що продовжує проживати за адресою: АДРЕСА_4 .
Окрім того Шевченківський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Запорізькій області надав суду наявні документи, серед іншого копію паспорту відповідача та анкету від 05.07.2022 року за підписом відповідача - ОСОБА_2 в якій він зазначив, що не має батьків, а також вказав, що іншими близькими родичами є його цивільною дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які мешкають разом із ним.
Під час судового розгляду справи у якості свідків були допитані ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_14 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , які підтвердили, що знають родину ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Свідки підтвердили, що позивачка і відповідач мешкали разом, вели спільний побут, мали взаємні права і обов`язки та спільно виховували свою дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також свідки повідомили суду, що відповідач - ОСОБА_2 завжди визнавав, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є його сином.
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Враховуючи наявність всіх вищезазначених обставин визнання батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 можливе лише за рішенням суду, оскільки відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК).
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу країни при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
У постанові від 16.05.2018 року у справі № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18 Верховний Суд зазначив, що підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. А доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.
Відповідно до частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом враховано, що наразі фактично неможливо призначити та провести по справі судово-генетичну або судово-імунологічну експертизу, оскільки відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зник безвісти під час виконання бойового задання. При цьому стороною позивача долучена достатня кількість належних та допустимих доказів, які в сукупності дають можливість встановити батьківство ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 відносного його сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стаття 10 Цивільного процесуального кодексу України визначає, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 77 Цивільного кодексу України визначає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статті 79 та 80 Цивільного процесуального кодексу визначають достовірність та достатність доказів. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, відповідно в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
В статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 р. № 884 визначено механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці). У цьому Порядку під терміном «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.
Пунктами 3-5 зазначеного порядку визначено, що за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). До заяви додаються: - копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); - довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); - копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); - копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); - копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою). Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
Згідно зі ст. ст. 141, 150, 153, 155 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Отже, наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися.
За змістом ст. 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.
Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до п. 1.1. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.
Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Згідно з п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Згідно зі ст. 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.
Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).
Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Згідно з п. 5 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів; Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.
Положеннями ст. 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
В силу ст. 134 Сімейного кодексу України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Аналогічні положення містять і Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5.
Крім цього, відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.
Таким чином, згідно з п.п. 2.1, 2.8 розділу ІІ вказаних Правил, заява про визнання батьківства, яка є підставою для внесення змін, може бути подана до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про народження (крім випадків, коли актовий запис про народження складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) або за місцем постановлення рішення суду про визнання батьківства.
На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 3, 7, 9, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995 року), ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 52 Конституції України, ст. ст. 7, 121, 125, 126, 128, 134, 135, 141, 142, 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 81, 76-80, 141, 263 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 № 96/5, Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/2, ст. ст. 10, 12, 13, 27, 76-80, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, задовольнити.
Визнати громадянина України - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , батьком дитини - ОСОБА_5 , який народжений ІНФОРМАЦІЯ_13 громадянкою України - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 ).
Зобов`язати Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести зміни до актового запису № 537 від «10» липня 2018 року про народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_13 , складений Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, а саме, в графі «відомості про батька» вказати батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП - НОМЕР_5 ), громадянина України, виключивши відомості про « ОСОБА_6 , громадянина України» та видати нове свідоцтво про народження, в якому зазначити оновлені дані про батька дитини, ім`я, по батькові та прізвище дитини, дату та місце народження дитини залишити без змін.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
День складення повного судового рішення - 28.07.2025.
Реквізити сторін по справі:
Позивач по справі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_7 виданий Чернігівським РВ УМВС України в Запорізькій області, 02.03.2004 р., РНОКПП - НОМЕР_6 , адреса місця реєстрації та фактичного мешкання: АДРЕСА_2 .
Відповідач по справі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_8 виданий Вільнянським РС УДМС України в Запорізькій області 21.11.2015 р., РНОКПП - НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .
Суддя Євген Миколайович Капітонов