Справа № 195/2181/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

10.07.2025 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Скрипченка Д.М., за участю секретаря судового засідання Левкович Н.М., представника позивача Івахненка О.О., представника відповідача Застеба А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою, треті особи: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), військова частина НОМЕР_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду через представника, адвоката Івахненка О.О. із заявою про оголошення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м.Запоріжжі Запорізької області, військовослужбовця, загиблим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в Російсько-Українській війні від дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши місце смерті село Спірне, Бахмутського району Донецької області.

В обґрунтування заяви представник позивача посилається на те, що в грудні 2022 року ОСОБА_1 отримав повідомлення від 13.12.2022 року за № 1753 від МО України ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі змісту якого слідує, що його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу по мобілізації 14.09.2022 року, зник безвісти 19.11.2022 року у бою за Батьківщину, після виконання бойового завдання із забезпечення безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Спірне Донецької області.

Зазначені обставини підтверджуються наступними письмовими доказами, а саме: повідомленням на зниклого безвісті від 13.12.2022 року за № 1753; свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , де син записаний за прізвищем « ОСОБА_4 »; рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі №195/115/23, яким встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться позивачу та його дружині ОСОБА_2 , рідним сином.

Так як син не виходив на зв`язок, дружина позивача, щодо зникнення сина, подала до відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, заяву, за якою 25.11.2022 року відкрито кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.11.2022 року.

Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин номер витягу 4 від 08.02.2024 року, син обліковується як розшукувана особа.

Від військової частини МО України за № 3/2651 від 29.08.2023 року, де син проходив службу, до ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено акт про настання смерті та копію службового розслідування за фактом загибелі відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 , для передачі родичам, вчинення ними подальших дій щодо визнання військовослужбовця померлим (загиблим) у судовому порядку, зі змісту матеріалів якого та самого комісійного службового розслідування слідує: вважати загибель солдата ОСОБА_3 , такою, що настала під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

02.09.2024 року за №196 ОСОБА_1 отримав повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким йому відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, при цьому зазначена причина відмови, у зв`язку з відсутністю рішення суду про визнання особи зниклою безвісти (його сина) за особливих обставин, передбаченого додатком 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року.

Відповідно, визнання сина ОСОБА_3 померлим, позивачу необхідно для отримання права на відстрочку від мобілізації на військову службу та передбачених законодавством виплат та оформлення спадщини.

На підставі вищенаведеного позивач змушений звернутися до суду із даною позовною заявою.

Ухвалою судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 17.12.2024 відкрито провадження у справі, призначено підготовчий розгляд.

15.01.2025 року подано представником відповідача відзив на позовну заяву.

16.01.2025 року підготовче провадження по праві закрито, призначено до судового розгляду по суті.

08.05.2025 року під час розгляду даної справи, клопотання відповідача про залучення в якості третьої особи - ВК А0693, окремо клопотання представника позивача про залучення в якості співвідповідача гр.-ку ОСОБА_2 , - задоволено.

Представник заявника, адвокат Івахненко О.О. в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача, ОСОБА_5 подала відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідач заперечуючи позовні вимоги вказала, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи, окрім того, станом на поточний момент - день закінчення воєнних дій відсутній, то відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, у зв`язку із чим звернення позивача до суду із заявою про оголошення особи померлим є передчасним, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник просила суд, відмовити позивачу у задоволенню його позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, зазначені в позовній заяві обставини підтверджує повністю, позов визнає в поновному обсязі та проти задоволення не заперечує.

Представник третьої особи на стороні позивача: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), будучи у встановленому законом порядку повідомлений про розгляд справи, не з`явився в судове засіданні, надав заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, з заявленими вимогами позовної заяви ОСОБА_1 про оголошення фізичної особи померлою від 09.12.2024 року в цілому згодні, заперечень не мають.

Представник ВЧ НОМЕР_1 також звернувся до суду з заявою, в якій просить суд, розглядати справу без участі представника військової частини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частинами першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, заслухавши представника позивача, представника відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що в грудні 2022 року ОСОБА_1 отримав повідомлення від 13.12.2022 року за № 1753 від МО України ІНФОРМАЦІЯ_3 , зі змісту якого слідує, що його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний на військову службу по мобілізації 14.09.2022 року, зник безвісти 19.11.2022 року у бою за Батьківщину, після виконання бойового завдання із забезпечення безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Спірне Донецької області.

Зазначені обставини підтверджуються наступними письмовими доказами, а саме: повідомленням на зниклого безвісті від 13.12.2022 року за № 1753; свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , де син записаний за прізвищем « ОСОБА_4 »; рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області по справі №195/115/23, яким встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доводиться позивачу та його дружині ОСОБА_2 , рідним сином.

Так як син не виходив на зв`язок, дружина позивача, щодо зникнення сина, подала до відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, заяву, за якою 25.11.2022 року відкрито кримінальне провадження за ознаками ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.11.2022 року.

Згідно витягу з ЄРДР відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань від 25 листопада 2022 року № 0000191 за ч.1 ст.115 КК України щодо військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 гр.-на ОСОБА_3

відповідно до Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин номер витягу 4 від 08.02.2024 року, син обліковується як розшукувана особа.

Від військової частини МО України за № 3/2651 від 29.08.2023 року, де син проходив службу, до ІНФОРМАЦІЯ_3 направлено акт про настання смерті та копію службового розслідування за фактом загибелі відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_3 , для передачі родичам, вчинення ними подальших дій щодо визнання військовослужбовця померлим (загиблим) у судовому порядку, зі змісту матеріалів якого та самого комісійного службового розслідування слідує: вважати загибель солдата ОСОБА_3 , такою, що настала під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

02.09.2024 року за №196 ОСОБА_1 отримав повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким йому відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, при цьому зазначена причина відмови, у зв`язку з відсутністю рішення суду про визнання особи зниклою безвісти (його сина) за особливих обставин, передбаченого додатком 5 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Статтею 305 ЦПК України визначено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до частини першої статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).

Відповідно до ст.46ЦК України,фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,-протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою ідо спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються доправових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини (ст. 47 ЦК України).

Отже, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Як вказував в своїй позовній заяві позивач, визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м.Запоріжжі Запорізької області, померлим, необхідно йому для отримання права на відстрочку від мобілізації на військову службу та передбачених законодавством виплат та оформлення спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державнуреєстраціюактівцивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22 дійшла висновків, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (частина друга статті 46 ЦК України). З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча й є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних бойових дій.

Пункт 13 постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни «Просудову практикув справахпро встановленняфактів,що маютьюридичне значення`від 31.03.1995№ 5роз`яснює, що на відміну від факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений у судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що матеріали справи достатньо підтверджують факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в Російсько-Українській війні в селі Спірне Бахмутського району Донецької області.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 у районі н.п. Спірне Бахмутського району Донецької області велися бойові дії, через щільність вогню та натиск противника евакуювати тіло загиблого солдата ОСОБА_3 , не вдалося, отже, на підставі зазначеного, пройшло більше 6 місяців, відтак суд приходить до висновку про можливість оголошення ОСОБА_3 померлим по завершенню шестимісячного строку від дня закінчення активних бойових дій у місці зникнення ОСОБА_3 .

При цьому, суд відхиляє доводи Міністерства оборони України про неможливість застосування положень ч.2 ст.46 ЦК України до моменту завершення бойових дій виходячи з висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/11021/22.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим.

Отже, на підставі зібраних доказів встановлено, що як за місцем постійного проживання ОСОБА_3 , так і за місцем проходження військової служби ВЧ НОМЕР_3 з 19.11.2022 року відсутні відомості про місце його перебування.

Суду не надано жодних належних доказів, які б містили інформацію про відоме місце перебування ОСОБА_3 , у тому числі про те, що він на даний час протиправно позбавлений волі та перебуває у полоні.

Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. (п. 39 постанови Великої палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22).

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. (п. 62 постанови Великої палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22)

Статтею 47 Цивільного кодексу України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців; 3) неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи.

Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Згідно з частиною першою статті 306 Цивільного процесуального кодексу України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

Тобто, особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення фізичної особи померлою ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи (правова презумпція).

При розгляді справ вказаної категорії судам слід, крім іншого, з`ясовувати, чи може бути відсутність особи умисною, тобто чи не переховується вона від правоохоронних органів з метою уникнення юридичної відповідальності.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18 (провадження № 61-11048св19), який підтримано у постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 390/1443/19 (провадження № 61-6659св21).

Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. (п.п. 73, 74 постанови Великої палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі №755/11021/22).

Згідно із ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст.77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Свідком може бути кожна особа, якій відомі будь-які обставини, що стосуються справи (ч.1 ст.69, ст.76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача та оголошення його сина ОСОБА_3 , загиблим, - оскільки наявні в матеріалах справи докази містять беззаперечні факти щодо обставин загибелі ОСОБА_3 та є підставами для можливості зробити вірогідне припущення про смерть солдата ОСОБА_3 , який 19.11.2022 року, під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, а саме, під час виконання бойового завдання із забезпечення безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі населеного пункту Спірне Донецької області, ймовірно отримав поранення несумісні із життям, тіло якого не підлягало евакуації, у зв`язку із мінометним обстрілом з боку противника.

Відповідно до положень ч.1,3 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 , треті особи: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), військової частини НОМЕР_1 , про оголошення особи померлим в результаті загибелі під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,76-81,258,259,263-265,268,355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник, адвокат Івахненко Олександр Олександрович, до Міністерства оборони України, ОСОБА_2 про оголошення фізичної особи померлою, треті особи: Томаківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), військової частини НОМЕР_1 , - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м.Запоріжжі Запорізької області, військовослужбовця, загиблим під час виконання військового обов`язку по захисту держави України в Російсько-Українській війні від дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши місце смерті село Спірне Бахмутського району Донецької області.

Судові витрати залишити за позивачем у справі.

Повний текст рішення складено 18.07.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: Д.М.Скрипченко