Справа № 275/408/25
УХВАЛА

про забезпечення позову

31 липня 2025 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Миколайчука П.В.,

із секретарем судового засідання Довгаленко О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника позивача Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" Гайдо Олени Валеріївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Брусилівського районного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом АТ "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 , в якому позивач просить стягнути заборгованість, яка виникла за кредитним договором №2647 від 07.02.2023 в розмірі 222 125,51 грн.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.05.2025 по справі відкрито загальне позовне провадження, триває підготовче провадження.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 25.06.2025 по справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

30.07.2025 від представника позивача АТ "Банк Кредит Дніпро" до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в межах ціни позову 222 125.51 грн, а саме: на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 на праві власності, площею 4.0618 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209, кадастровий номер: :02:000:4100; на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 на праві власності, площею 4.3141 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209, кадастровий номер: :02:000:4101.

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що заявлені вимоги по позову мають значний вартісний розмір 222 125,51 грн. Крім того, дії ОСОБА_1 , такі як ухилення від виконання взятих на себе обов`язків за договором, неконтактування з банком з приводу врегулювання проблемної заборгованості, не вчинення будь-яких дій, які свідчили б про бажання ОСОБА_1 погашати заборгованість.

В свою чергу, АТ «Банк Кредит Дніпро» було вжито всіх заходів щодо інформування клієнта про заборгованість та необхідність її погашення, однак кредитні зобов`язання так і були залишені з її боку без виконання. Через таке грубе порушення зобов`язань, Банк був змушений звернутись до суду з позовною заявою. Однак, навіть при зверненні до суду з заявою про стягнення заборгованості, враховуючи поведінку та відношення ОСОБА_1 до виконання кредитних зобов`язань, Банк має небезпідставні побоювання, що позичальниця буде і далі ухилятись від повернення кредитних коштів, а також вчиняти дії, спрямовані на унеможливлення виконання майбутнього рішення по справі.

Тривалість порушення зобов`язань ОСОБА_1 в сукупності з відсутністю грошей на її банківських рахунках створює обґрунтовані підстави вважати, що в подальшому виконання рішення суду шляхом стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 буде неможливим. Разом з тим варто враховувати, що маючи можливість безперешкодного розпорядження майном, яке знаходиться у беззаперечній власності (такій, що не потребує доведення) ОСОБА_1 , вона має можливість відчужити його у будь-який спосіб. В результаті стане неможливим виконання рішення суду про стягнення заборгованості, якщо воно буде прийняте на користь Позивача. Це призведе до неефективності та недієвості судового захисту. Тобто, йде мова про реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у цій справі.

Під час підготовки позовної заяви, АТ «Банк Кредит Дніпро» стало відомо, що ОСОБА_1 володіє на праві власності нерухомим майном, а саме двома земельними ділянками. Враховуючи інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна суб`єкта, наявної станом на 09.05.2025 року, та згадану вище поведінку Відповідача, нею можуть бути вчинені певні дії стосовно вказаного об`єкту нерухомості саме з метою ухилення від виконання рішення суду. Право власності Позичальниці на майно є неоспорюваним та беззаперечним, вона має можливість розпорядитись ним на свій розсуд і в будь-який момент. Для того, щоб запобігти подібним недобросовісним діям до вирішення спору, АТ «Банк Кредит Дніпро» вважає за доцільне застосувати до Відповідача такий захід забезпечення позову як накладення арешту на вищезгадану земельну ділянку в межах заявленої в позові сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд заяви проводиться судом в письмовому провадженні без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому, під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Слід зазначити, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", проведення реєстраційних дій зупиняється на підставі судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, що набрало законної сили, або на підставі заяви власника об`єкта нерухомого майна про заборону вчинення реєстраційних дій щодо власного об`єкта нерухомого майна.

Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07 лютого 2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір, справа № 275/408/25, та позовні вимоги стосуються стягнення значного розміру заборгованості за кредитним договором, ціна позову складає 222 125,51 грн.

У власності у відповідачки ОСОБА_1 перебуває:

- земельна ділянка, що належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1691, виданого 26.12.2017 приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Отрищенком О.І., площею 4.0618 га, розташована за адресою:, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 209, кадастровий номер :02:000:4100; та

-земельна ділянка, що належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1690, виданого 26.12.2017 приватним нотаріусом Брусилівського районного нотаріального округу Отрищенком О.І., площею 4.3141 га, розташована за адресою: Житомирська область, Брусилівський район, Осівецька сільська рада, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209, кадастровий номер: :02:000:4101, що підтверджується Інформаційною довідкою від 09.05.2025 № 426135942 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:4100, станом на 29.07.2025, становить 66 552,95 грн., земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:4101, станом на 29.07.2025, становить 66 099,26 грн., що підтверджується витягами із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-025 та №НВ-025.

В Єдиному реєстрі боржників, станом на 03.06.2025, інформації щодо ОСОБА_1 не міститься, про що свідчить інформаційна довідка з Єдиного реєстру боржників.

За таких обставин, враховуючи можливе стягнення з відповідача значної суми заборгованості перед позивачем, для уникнення можливості подальшого розпорядження ділянками на користь третіх осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначені земельні ділянки.

Вказаний вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами та незастосування цього заходу може призвести до ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача та виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Обраний позивачем вид забезпечення позову зможе гарантувати, що права користування та розпорядження спірною земельною ділянкою до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, не будуть змінені чи передані іншій особі, чим забезпечить реальне та безперешкодне виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог.

Крім того, вжиття таких заходів забезпечення позову не потягне невідворотних чи несприятливих наслідків, оскільки ОСОБА_1 тимчасово обмежується лише можливість розпоряджатися своїм майном.

У постанові від 19.10.2020 у справі №915/373/20 Верховний Суд наголосив на тому, що за своєю суттю арешт майна це тимчасовий захід, який має наслідком накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження. У разі вжиття такого заходу власник майна не обмежується у правах володіння та користування своїм майном і не позбавляється їх.

Також, відповідач матиме право на звернення до суду із клопотанням про заміну одного заходу забезпечення позову іншим або про скасування заходів забезпечення позову, тобто такі обмеження нестимуть лише тимчасовий характер.

Отже, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд доходить до висновку про те, що підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні, оскільки вжиті заходи забезпечення позову не перешкоджатимуть законній підприємницькій діяльності відповідачки, а спрямовані на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті. Окрім того немає підстав вважати, що відповідачка понесе збитки та інші ризики, пов`язані із вжиттям забезпечення позову у вигляді накладення арешту.

Керуючись ст. ст. 149 - 153, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" Гайдо Олени Валеріївни про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:4100, загальною площею 4.0618 га., яка розташована за адресою: Житомирська обл. Брусилівський район, реєстраційний номер 209, та яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:4101, загальною площею 4.3141 га., яка розташована за адресою: Житомирська обл. Брусилівський район, реєстраційний номер 209, та яка належить на праві власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Копію ухвали про забезпечення позову, залежно від виду вжитих заходів, одночасно з направленням заявнику направити всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, учасникам справи, і тим яких суд може ідентифікувати, а державному реєстратору «Центру надання адміністративних послуг» Брусилівської селищної ради Житомирського району Житомирської області - для негайного виконання.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала судді набирає законної сили з моменту її винесення і підлягає негайному виконанню.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Брусилівський районний суд Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала складена та підписана 31.07.2025.

Суддя П. В. Миколайчук