г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/709/25
Номер провадження 2/213/905/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Нестеренка О.М.,

секретар судового засідання Близнюк Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

24.02.2025 представник позивача звернулась до суду із вказаною позовною заявою та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість у сукупному розмірі 112929,31 грн станом на 01.12.2024, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Позов обґрунтовано обставинами:

Між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори:

1. 16.03.2021 кредитний договір №401, за яким Позичальнику видано

кредит у сумі 60000 грн;

2. 07.07.2021 кредитний договір №001, за яким Позичальнику кредит у

сумі 17989.77 грн.

Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: 1) По кредитному договору від 16.03.2021 № 401 - 80441.23 (вісімдесят тисяч чотириста сорок одна гривня 23 копійки) грн., з яких: 41546.3 грн. заборгованість за кредитом; 9.35 грн. заборгованість процентами; 38885.58 грн. заборгованість за комісією;

2) По кредитному договору від 07.07.2021 № 001- 32488.08 (тридцять дві тисячі чотириста вісімдесят вісім гривень 08 копійок) грн., з яких: 17989.77 грн. заборгованість за кредитом; 14498.31 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією.

Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01.12.2024 склала 112929,31 (Сто дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять грн 31 коп.) гривень.

Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу, однак у наданий строк заборгованість погашена не була.

На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом.

Позиція відповідача

29.05.2025 до суду надійшов відзив від представника відповідача, відповідно до якого сторона відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог з таких підстав. По-перше, кредитний договір №001 від 07.07.2021 було закрито до постановлення ухвали про відкриття провадження. Уточненої позовної заяви не подавалось, а відтак вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

По-друге, відповідач заперечує законність нарахування позивачем комісії за кредитним договором №401 від 16.03.2021, посилаючись на ЗУ «Про споживче кредитування» та відповідну практику ВС.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

24.02.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшов позов.

28.02.2025 ухвалою судді провадження у справі було відкрито, постановлено розгляд проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем.

Між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори, шляхом власноручного підписання відповідних заяв на приєднання, а саме:

1. 16.03.2021 кредитний договір №401, за яким Позичальнику видано

кредит у сумі 60000 грн;

2. 07.07.2021 кредитний договір №001, за яким Позичальнику кредит у

сумі 17989.77 грн.

Позивачем надаються відповідні паспорти споживчих кредитів до вказаних договорів, підписані відповідачем власноруч.

Позивачем надається Публічна пропозиція ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції від 15.03.2021.

Позивачем надається Довідка про встановлення та зменшення кредитного ліміту з 18000 грн до 17989,77 грн та розрахунок заборгованості за Кредитним договором №001 від 07.07.2021, станом на 01.12.2024 заборгованість складає 32 488,08 грн, у тому числі: - заборгованість за сумою кредиту в розмірі становить 17 989.77 гривень (сімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять гривень 77 копійок);

- заборгованість за відсотками в розмірі становить 14 498.31 гривень (чотирнадцять тисяч чотириста дев`яносто вісім гривень 31 копійка);

- заборгованість за комісією в розмірі становить 0 гривень (нуль гривень 00 копійок).

Позивачем надається виписка по рахунку, відкритого за заявою відповідача № 001 з 07.07.2021 по 01.12.2024.

Позивачем надається виписка по рахунку відповідача, відкритого за заявою останнього № 401 з 16.03.2021 по 01.12.2024.

Позивачем надається розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 401 від 16.03.2021, станом на 01.12.2024 заборгованість складає 80 441,23 грн., у томі числі: заборгованість по сумі кредиту - 41 546.3грн; (сорок одна тисяча п`ятсот сорок шість гривень 30 копійок); заборгованість по процентам - 9.35грн; (дев`ять гривень 35 копійок); заборгованість по комісії - 38 885.58грн. (тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят п`ять гривень 58 копійок).

Стороною відповідача суду надані скріншоти з листування, відповідно до яких відповідача 25.12.2024 було сповіщено про закриття кредитного договору № 001 від 07.07.2021 відповідно до виконаних останнім умов прощення заборгованості.

Крім того, відповідачем надається копія квитанції про сплату заборгованості за вказаним кредитним договором, дата зарахування 10.12.2024, сума операції 16250 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача 23.07.2025 надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника.

З огляду на зазначене, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Щодо форми правочину та його змісту.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Конструкція договору приєднання спрямована на уніфікацію договірних умов з метою забезпечення гарантій, визначених ст. 633 ЦК України.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Так, за договором приєднання лише одна сторона уповноважена на розроблення договірних умов у даній справі АТ «ПУМБ».

Оскільки споживач банківських послуг є юридично слабшою стороною за договором приєднання, що спричиняє дисбаланс свободи договору, тому умови, що розробляються банком повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Щодо виконання зобов`язання.

За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526,527,530 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з цим, до предмета доказування входить, зокрема і доведення позивачем порушення грошового зобов`язання та наявності заборгованості.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складеним банком розрахунковим документом (зокрема, Постанова ВС КЦС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц).

У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Щодо належності Паспорта споживчого кредиту до письмової форми договору.

Незважаючи на те, що законодавцем передбачена можливість фіксування правочину в кількох документах, які текстуально відтворюють волю сторін, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Вказана правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.

V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Частинами 1, 3статі 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч.ч. 1,2,8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №401 від 16.03.2021.

Відповідач погодився з умовами Кредитного договору №401 від 16.03.2021, про що свідчить наявність особистого підпису. Відповідач у своєму відзиві не оспорює факт укладення Кредитного договору №401 від 16.03.2021.

Також встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Останній, зобов`язання за договором належним чином не виконував, вчасно отримані в кредит кошти не сплачував, відсотки за користування такими коштами не сплатив, заборгованість погашена не була. Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 ЗУ «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, ЗУ «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно з ч.6 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, в пункті 4 Кредитного договору №401 розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості визначена у розмірі 2,99%.

Водночас у паспорті споживчого кредиту до цього договору, у розділі 4 міститься графа щодо розміру щомісячної комісії за обслуговування кредиту 2,99%, база нарахування щомісячно від суми кредиту.

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена в розділі «Графік платежів» кредитного договору. Загальний розмір комісії за обслуговування кредиту з 16.04.2021 до 21.12.2023 сукупно складає 59 491,35 грн.

Встановивши у Кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 59 491,35 грн, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, встановивши, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто положення пункту 4 Кредитного договору №401 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за розрахунково-касове обслуговування є нікчемними відповідно до ч.ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21.

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вимоги банку у частині стягнення заборгованості за Кредитним договором №401 від 16.03.2021 за комісією у сумі 38885,58 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки умова договору, що передбачає обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених кредитним договором, графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемною.

З огляду на вищевказане, сплачену відповідачем комісію у сумі 20 605,77 грн за Кредитним договором №401 від 16.03.2021 необхідно вирахувати із суми основної заборгованості за тілом кредиту, а відтак, розмір боргу в цій частині підлягає зменшенню до 20 940,53 грн (41546,30 20605,77).

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 001 від 07.07.2021.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, складено станом на 01.12.2024, а досудова вимога датована 02.12.2024.

За змістом досудової вимоги позичальнику запропоновано сплатити суму заборгованості за двома кредитним договорами у загальному розмірі 112929,31 грн протягом тридцяти днів з дня отримання вимоги.

Суд враховує надані стороною відповідача докази щодо закриття кредитного договору на умовах прощення заборгованості, що підтверджується відповідною квитанцією про перерахування коштів у розмірі 16250 грн, дата зарахування 10.12.2024.

Формулювання позовних вимог на дату звернення до суду відповідальність позивача, уточненої позовної заяви від позивача не надходило, а тому суд вважає, що вимоги частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 001 від 07.07.2021 задоволенню не підлягають.

З огляду на зазначене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково на суму 20 949,88 грн (20 940,53+9,35).

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн підтверджується платіжною інструкцією №668 від 25.12.2024 року.

Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 20949,88 грн стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 448,14 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено на суму 112929,31 грн, а задоволено 20949,88 грн, тобто на 4% (20949,88 х 100 % /112929,31 = 18,5 %). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 448,14 грн судового збору (2422,40 х 18,5 %/100%).

Керуючись статтями 3-5, 12, 13, 76-81, 83, 89 ч. 1, ч. 3, 178 ч. 8, 259, 263-265, 268, 273, 279 ч. 5 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованість за кредитним договором №401 від 16.03.2021 року у розмірі 20949 (двадцять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 88 коп.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» судовий збір у розмірі 448 (чотириста чорок вісім) гривень 14 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено та підписано 23.07.2025 без проголошення.

Відомості про сторін:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (адреса місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; ідентифікаційний код в ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.М. Нестеренко