Справа №507/759/25
Провадження № 2/491/419/25
УХВАЛА

28 липня 2025 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі головуючого судді - Желяскова О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Голубович А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ананьїв Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

17 червня 2025 року з Любашівського районного суду Одеської області на адресу суду надійшли матеріали позовної заявиТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Любашівського районного суду Одеської області Дармакука Т.П. від 24 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В подальшому, після відкриття провадження у справі ухвалою суду від 04 червня 2025 року по вказаній цивільній справі було задоволено заяву про самовідвід судді Любашівського районного суду Одеської області Дармакука Т.П.

У зв`язку із зазначеним справу № 507/759/25 за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було передано для повторного автоматизованого розподілу судових справ. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Вужиловському О.В.

Ухвалою суду від 05 червня 2025 року по вказаній цивільній справі було задоволено заяву про самовідвід судді Любашівського районного суду Одеської області Вужиловського О.В.

Відповідно до частини четвертої статті 31 ЦПК України передача справи з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої цієї статті (після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи), здійснюється на підставі розпорядження голови суду на розгляд суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Відповідно до частини третьої статті 41 ЦПК України якщо після задоволення відводів (самовідводів) або за наявності підстав, зазначених у статті 37 цього Кодексу, неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, справа за розпорядженням голови суду передається до іншого суду, визначеного в порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі розпорядження голови Любашівського районного суду Одеської області цивільна справа № 507/759/25 за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором була передана до Ананьївського районного суду Одеської області, як до найбільш територіально наближеного.

17 червня 2025 року ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області вище зазначену справу було прийнято до провадження та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

21 липня 2025 року, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, суд постановив ухвалу, згідно якої залишив позовну заяву без руху та встановив для усунення недоліків останньої п`ятиденний строк із дня вручення ухвали. Копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивач/представник позивача отримали 21 липня 2025 року. Це підтверджує довідка про доставку електронного листа (а.с.123).

Зважаючи на викладене вище, визначений судом п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі від 21 липня 2025 року, розпочався з 21 липня 2025 року і закінчився - 25 липня 2025 року.

У відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку зі здійсненням розгляду справи відповідно до положень цього Кодексу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вирішуючи питання у цій справі, суд враховує положення частини дев`ятої статті 43 ЦПК України, згідно яких у разі якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі.

Беручи до уваги вищезазначене, судом було враховано весь п`ятиденний строк, який було надано стороні позивача для усунення недоліків згідно ухвали суду. Строк усунення недоліків сплинув 25 липня 2025 року. Та станом на 28 липня 2025 року заяв про усунення недоліків на адресу суду не надходило. Отже вимоги ухвали Ананьївського районного суду Одеської області від 21 липня 2025 року сторона позивач не виконала.

Крім того, згідно відомостей автоматизованої системи документообігу суду, реалізованої за допомогою комп`ютерної програми «Д-3», станом на 28 липня 2025 року інформація про підтвердження сплати судового збору в розмірі 2422 гривень 40 коп. від Казначейства відсутня.

Частиною першою статті 4 ЦПК України закріплено право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частин другої та третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, в частині першій статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини слід брати до уваги те, що реалізуючи частину першу статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року (Judgement of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France).

В своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства (Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975 року, Osman v. the United Kingdom від 28.10.1998 року, та Kreuz v. Poland від 19.06.2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до частини одинадцятої статті 187 ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до частини тринадцятої статті 187 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Оскільки сторона позивача не усунула недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовну заяву слід залишити без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтею 187 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Роз`яснити стороні позивача, що у відповідності до положень частини другої статті 257 ЦПК України залишення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвала суду згідно частини другої статті 261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно пункту 16 частини першої статті 353, частини першої статті 354 ЦПК України може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У відповідності до підпункту 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Копію цієї ухвали вручити/надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 272 ЦПК України.

Суддя О.О. Желясков

Ухвала суду набрала законної сили "_____"____________________20____року.

Оригінал ухвали суду знаходиться в матеріалах цивільної справи № 507/759/25 Ананьївського районного суду Одеської області.