Справа № 642/3639/23
Провадження № 2/642/140/25
РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2025 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Вікторова В.В.,

за участю секретарів Шнайдер Д.С., Гриценко О.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції в залі суду у м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Кірія Юлія Олегівна, про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Кірія Юлія Олегівна, про визнання заповіту недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її матір`ю, а відповідач ОСОБА_6 є рідною сестрою позивача та донькою померлої. Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема входить житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01.04.2013 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Макушевою Н.В., за реєстровим №298, та частка у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , що належав їх на підставі договору дарування реєстровий №3-1524 від 09.04.1991. Згідно заповіту, посвідченого 03 серпня 2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кірія Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 575, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіла належне їй майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 та частину житлового будинку АДРЕСА_2 сестрі позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач зазначає, що ще за життя її матір мала наміри розподілити майно між доньками порівну після своєї смерті, тому зазначені обставини викликають у неї сумніви що це була справжня воля її матері. Позивач вважає, що внаслідок тяжкої хвороби матері, остання на фоні фізичних страждань страждала психічним розладом, а тому не усвідомлювала своїх дій. У зв`язку з чим просить визнати недійсним заповіт ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений 03.08.2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кірія Ю.О., як такий, що укладений дієздатною фізичною особою, яка у момент укладання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано час для усунення недоліків.

10.07.2023 року від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків, надано документи в електронному вигляді, які підтверджують направлення відповідачу та третій особі копії позову та додатків до нього.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 11 липня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено її розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

09.08.2023 року відповідачем до суду надано відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, посилаючись на те, що ще за свого життя ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача та відповідача, допомогла за власні кошти придбати сестрі відповідача ОСОБА_1 у м. Львові трикімнатну квартиру та готельний бізнес. Відповідач зазначає, що же за життя їх мати прийняла рішення щодо порядку розподілу сімейного майна між своїми доньками, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , про що останнім було відомо. Так, згідно волі матері, придбане нерухоме майно залишиться сестрі відповідача ОСОБА_1 , а житло, що знаходиться у м. Харкові залишиться відповідачу, ОСОБА_6 . Крім того, враховуючи, що у відповідача на момент складання заповіту взагалі не було у власності будь-якого нерухомого майна, мати наполягла саме таким чином розподілити нажите нею за життя майно. За життя перед смертю їх мати дійсно мала бажання вирішити майнові питання родини, для цього вона склала заповіт у нотаріуса. Відповідач вважає безпідставними та необґрунтованими посилання позивача на те, що заповіт не відповідав волі заповідача, та при його складанні остання не усвідомлювала значення свої дій, оскільки ОСОБА_5 була головою житлового кооперативу «Олімпієць-1» та майже до самої смерті по декілька годин на добу спілкувалася з людьми, приймала рішення, а заяву про звільнення мати написала за кілька днів до своєї смерті. Крім того, мати на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебувала. Зазначене свідчить про те, що вона була в ясному розумі та здоровому глузді.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09 серпня 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Секового О.Д. про витребування доказів задоволено: витребувано з Державної установи «Інститут медичної радіології та онкології ім. С.П. Григор`єва Національної академії медичних наук України», з Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна лікарня №18» Харківської міської ради, з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна багатопрофільна лікарня №17» Харківської міської ради, з Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна клінічна лікарня», з Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №2 імені проф. О.О. Шалімова» Харківської міської ради (61000, м.Харків, проспект Героїв Харкова, 197) всю наявну медичну документацію, в тому числі медичні карти стаціонарного хворого із всіма додатками на гр-ку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2022 р.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31 жовтня 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Секового О.Д. про витребування доказів задоволено: витребувано з Комунального некомерційного підприємства «Валківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Валківської міської ради Харківської області, з Комунального некомерційного підприємства «Міська поліклініка №3» Харківської міської ради всю наявну медичну документацію за період 2016-2022р.р., в тому числі амбулаторні карти із всіма додатками на гр-ку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 січня 2024 року призначено по цивільній справі комплексну посмертну судово-медичну експертизу із залученням фахівців із галузі психіатрії, проведення якої доручено експертам Комунальної установи «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи», задоволено клопотання відповідача ОСОБА_3 про витребування доказів: витребувано у приватного нотаріуса Кірія Ю.О. засвідчену у встановленому порядку спадкову справу №22/2022 номер в спадковому реєстрі 70082383 після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та інформацію чи звертався будь- хто із громадян у нотаріальну контору з заявами про прийняття спадщини, відмову від спадщини, усунення від спадщини, та видавалося кому-небудь із громадян свідоцтво про право на спадщину після смерті вищевказаної особи; витребувано з КНП «Харківський міський психоневрологічний диспансер» Харківської міської ради, з КНП Харківської обласної ради «Харківський обласний психоневрологічний диспансер», з КНП Харківської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер», з КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» відомості про звернення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , за медичною допомогою до лікаря-психіатра протягом 2010-2022 років. На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

14.05.2024 року до суду надійшло клопотання експерта Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Сербіненко І.Ю. про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 21 травня 2024 року відновлено провадження у справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 29 травня 2024 року клопотання судово-медичного експерта Комунального закладу охорони здоров`я «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» Сербіненко І.Ю. про надання додаткових матеріалів, які необхідні для проведення експерти №08-23/2324 задоволено. Витребувано у Обласного центру онкології м. Харкова медичну документацію з відомостями про звернення ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , за медичною допомогою після її виписки з лікарні 27.07.2022 (як їй було рекомендовано) з віддзеркаленням назв лікарських препаратів і курсу терапії, яка надавалась їй в цей період з 28.07.2022 року по 06.12.2022 року.

26.07.2024 року до суду надійшов висновок експерта №08-23/2024 року комісійної судово-медичної експертизи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2024 року відновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 04 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення свідка ОСОБА_7 у режимі відеоконференції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 14 березня 2025 року задоволено клопотання позивача про забезпечення участі свідка ОСОБА_8 у режимі відеоконференції.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова 09 квітня 2025 року задоволено клопотання позивача про забезпечення участі свідка ОСОБА_8 у режимі відеоконференції.

25 квітня 2025 року на виконання Закону України від 26.02.2025 №4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» 25 квітня 2025 року змінено найменування Ленінського районного суду міста Харкова на Холодногірський районний суд міста Харкова та здійснено відповідну державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова 16 травня 2025 року задоволено клопотання позивача про забезпечення її участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова 27 травня 2025 року задоволено клопотання позивача про забезпечення її участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова 13 червня 2025 року задоволено клопотання позивача про забезпечення її участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова 22 липня 2025 року задоволено клопотання позивача про забезпечення її участі у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Сековий О.Д. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат Надоля Є.В в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

Третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Кірія Ю.О. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі та надала в ній письмові пояснення, в яких зазначила, що заповіт був втіленням волі ОСОБА_5 , яку вона висловила без стороннього впливу на її волевиявлення, розуміючи правові наслідки складеного нею заповіту, та усвідомлюючи значення своїх дій та вільно керуючи ними.

Допитана в судовому засіданні 06.12.2024 року в якості свідка ОСОБА_9 , яка проживає з 2011 року за адресою: АДРЕСА_4 , знає відповідача ОСОБА_3 та знала її матір ОСОБА_5 , які проживали по сусідству. Свідок повідомила, ОСОБА_5 була головою кооперативу, який здійснював управління будинком АДРЕСА_1 . Свідок була знайома з ОСОБА_5 близько десяти років, неодноразово зверталася до неї з приводу теплозабезпечення своєї квартири у вказаному будинку. Крім того, ОСОБА_5 бувала у свідка вдома, між ними були тісні стосунки. Як повідомила свідок, ОСОБА_5 хворіла тривалий час, близько двох років, при цьому ніколи не демонструвала свою хворобливість. Місяця за півтора до смерті ОСОБА_5 не відвідувала квартиру та будинок, а проживала у себе на дачі, тому вони спілкувалися в телефонному режимі, майже кожного ранку. Свій стан здоров`я ОСОБА_5 зі свідком не обговорювала, але по дому ходили чутки, що вона вже була лежачою. При цьому, до останнього дня свого життя ОСОБА_5 виконувала свої обов`язки з управління будинком, вирішувала всі робочі питання, не покидала та не відсторонювалась від їх вирішення. Свідок в останнє спілкувалася з ОСОБА_10 за тиждень до її смерті, в розмові з нею прояви хвороби, що могли вплинути на її свідомість, свідок не помітила, та вказала, що ОСОБА_5 була сповна розуму та не втрачала його до останніх днів свого життя. Про заповіт та про обставини його складання свідку не відомо.

Допитана в судовому засіданні 06.12.2024 року в якості свідка ОСОБА_11 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_5 , та була сусідкою позивача та відповідача, а також їх матері, жили в одному тамбурі з 1988 чи 1989р. Також свідок бувала на дачі у ОСОБА_5 , між ними склалися дружні відносини. Свідок повідомила, що морально підтримувала ОСОБА_5 , яка хворіла. При цьому остання ніколи не скаржилася на свій стан здоров`я, була вольовою жінкою. Про спадщину та заповіт свідку не відомо, цю тему з померлою свідок не обговорювала. ОСОБА_5 була головою кооперативу їх будинку. В період хвороби ОСОБА_5 проходила лікування, при цьому була активною, дійовою, свідомою, розуміла значення своїх дій. Про стан її здоров`я свідок повідомила, що та почувала себе то краще, то гірше. Свідок бачила, що ОСОБА_5 приїжджала в квартиру, та після проходження хіміотерапії поверталася на дачу. В останній раз свідок бачила ОСОБА_5 в кінці жовтня чи на початку листопада, тоді вони попрощалися. При цьому, ОСОБА_5 казала, що збирається скоро повернутися. Більше свідок її не бачила. Про смерть ОСОБА_5 дізналася від її доньок.

Допитана в судовому засіданні 20.01.2025 року в якості свідка ОСОБА_12 , яка є двоюрідною сестрою позивача та відповідача, та хрещеною дітей відповідача, повідомила, що з матір`ю своїх двоюрідних сестер ОСОБА_5 , своєю рідною тіткою, перебувала в добрих відносинах, спілкувалася з нею майже до самої її смерті, частіше в телефонному режимі. Свідок підтвердила, що ОСОБА_5 тяжко хворіла, хвороба впливала на її свідомість, у неї виникали дивні перепади настрою, особливо в останні півроку до її смерті. Це проявлялося в тому, що вона була то дуже лагідною, то дуже агресивною. Крім того, вона перебувала під впливом релігійних переконань, що також впливало на її свідомість. ОСОБА_5 була головою ОСББ та керувала бізнесом, добре вела свою справу, але їй було важко, особливо в останні півроку до її смерті, вона почувала себе дуже погано та вела себе дуже дивно. Зі слів свідка ОСОБА_5 скаржилася на те, що її донька ОСОБА_3 не допомогала їй у веденні бізнеса, не працювала, а лише хотіла забрати бізнес матері. Натомість інша дочка, ОСОБА_1 , завжди допомогала своїй матері у веденні бізнесу як бухгалтер, тому ОСОБА_5 мала намір переписати все майно на ОСОБА_1 . Щодо складу спадщини свідку відомо, що квартиру на ХТЗ та будинок ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_3 , а також залишила їй свій бізнес. При цьому свідок вказала, що такого наміру ОСОБА_5 не мала. Свідку відомо, що ще за життя ОСОБА_5 допомогала другій доньці ОСОБА_1 матеріально, а саме надала кошти у розмірі 2000,00 доларів для придбання квартири, та близько 10000,00 доларів для відкриття бізнесу.

Допитана в судовому засіданні 20.01.2025 року в якості свідка ОСОБА_13 , яка проживає в будинку АДРЕСА_1 близько сорока років, та знає позивача та відповідача з самого їх народження. Також свідок знала їх матір ОСОБА_5 , яка була головою кооперативу, а свідок була членом правління цього кооперативу, вони безпосередньо працювали разом. Свідку нічого не відомо щодо спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 . Свідку, зі слів ОСОБА_5 відомо, що остання подарувала своїй доньці ОСОБА_1 готель, і та має бізнес. Щодо іншої доньки свідку нічого не відомо. При цьому ОСОБА_5 завжди добре відзивалася про своїх дочок. ОСОБА_5 була головою житлового кооперативу «Олімпієць-1» (це не ОСББ), вона пропрацювала там близько 20 років. Вона була дуже трудолюбивою, навіть коли їй зробили операцію, лежачи під крапельницею, вона вирішувала в телефонному режимі робочі питання з управління будинком. ОСОБА_10 була досить вольовою людиною, ніколи не скаржилася на свій фізичний стан. В період часу після операції та до смерті ОСОБА_5 , свідок бачила, що донька ОСОБА_3 приносила продукти своїй матері. Після операції, влітку, ОСОБА_10 навіть самостійно ходила на роботу, яка знаходилася на вул. Байрона, де займалася бізнесом. Також в цей період вона навіть виходила прибирати сміття біля будинку. Свідок постійно спілкувалася з ОСОБА_5 з приводу управління дома, вирішували різні питання. Восени, можливо у жовтні, ОСОБА_10 з Харкова переїхала на дачу. В передостанній день перед смертю ОСОБА_5 , а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідок спілкувалася з останньою в телефонному режимі, повідомила що їй необхідні списки мешканців будинку, а та відповіла, що цей список буде передано її донькою ОСОБА_14 . І цей список дійсно було передано донькою ОСОБА_14 . Тобто, ОСОБА_10 перебувала при своїй пам`яті, все розуміла та усвідомлювала, нормально спілкувалася.

Допитана в судовому засіданні 20.01.2025 року в якості свідка ОСОБА_15 , яка є рідною тіткою позивача та відповідача, та є рідною сестрою померлої ОСОБА_5 , повідомила що тісно спілкувалася зі своєю сестрою до самої її смерті. ОСОБА_10 скаржилася на свою доньку ОСОБА_16 ( ОСОБА_3 ), яка не працювала та вимагала від матері передати їй свій бізнес, що доходило до скандалів. Сестра скаржилася на жорсткість своєї доньки ОСОБА_17 , яка навіть не телефонувала свої матері після операції. Коли сестра захворіла, то часто казала, що все перепише на ОСОБА_18 ( ОСОБА_1 ), тому що вона добра і поділиться з Лідою. Інна, яка проживає у м. Львів приїжджала до матері і три рази рятувала її. Коли свідок перебувала в Києві у своїх дітей, і не могла навістити свою сестру, спілкувалася з останньою в телефонному режимі. Під час цього спілкування відчувався агресивний посил з боку сестри, при цьому вона скаржилася на свою доньку ОСОБА_16 , на її жорстокість. Після останньої операції влітку від сестри узнала, що та склала два заповіти чи заповіт та договір дарування. Мова йшла про чотири об`єкта нерухомості. Сестра сказала, що відписала бізнес пополам донькам, щодо нерухомого майна сказала що не повинна переді мною звітувати. Сестра після операції почувала себе погано, казала, що донька ОСОБА_19 дає їй якісь знеболювальні ліки, після яких їй стає ще гірше. Крім того, за сприяння доньки ОСОБА_17 , сестра перебувала під впливом релігійних переконань, казала що отримала благословення. Остання розмова з сестрою була в телефонному режимі за чотири дні до її смерті, в якій сестра сказала, що хоче переробити заповіт. Свідок вказала, що у сестри був бізнес, який вона вела успішно. Сестра повністю забезпечувала свої доньок матеріально. При здійсненні вчинків з матеріального забезпечення своїх дітей вона, як мати, розуміла значення своїх дій. Щодо психоемоційного стану ОСОБА_5 свідок повідомила, що у спілкуванні із сестрою помічала, що були моменти коли у сестри проявлялася агресія і вона різко відповідала, що для неї не було характерно, оскільки вона була завжди дипломатичною, тому свідок старалася її не хвилювати. Фізичний стан сестри був важкий, їй було важко ходити. При цьому на дачі у неї були рози близько трьохсот кущів, і навіть перед смертю вона ходила їх обрізати. Вона була завжди працьовитою людиною.

Допитана в судовому засіданні 17.02.2025 року в якості свідка ОСОБА_20 , яка знає позивача та відповідача, а також їх матір ОСОБА_5 , з якою почала спілкуватися з 1989 року, вони разом працювали з 1989 по 1995, разом їздили на дачу, тісно спілкувалися. Від ОСОБА_5 знає про її дітей, як і де навчалися, про їх взаємовідносини. Свідку відомо, що у ОСОБА_5 була фірма, в якій ОСОБА_19 ( ОСОБА_3 ) була директором, а ОСОБА_21 ( ОСОБА_1 ) вела повністю бухгалтерський облік. ОСОБА_5 вміла рахувати ресурси та вести бізнес як керівник, рішення приймала самостійно. Свідок в останній час часто спілкувалася з ОСОБА_5 в телефонному режимі, знала про стан її здоров`я. Зі слів ОСОБА_5 , коли вона захворіла на Ковід, ОСОБА_21 привезла їй й лікарський препарат, який її врятував. Коли ОСОБА_5 хворіла ОСОБА_21 супроводжувала її. Також ОСОБА_5 розповідала свідку про нерухомість, казала, що допомогла ОСОБА_22 , переписала на неї будинок, та допомогла в його прибудові. Казала, що й ОСОБА_23 залишить нерухомість. ОСОБА_24 щоб між дітьми були дружні відносини. У ОСОБА_5 була ще двокімнатна квартира у АДРЕСА_1 дивізій, казала що залишить цю квартиру ОСОБА_23 . ОСОБА_5 казала, що не залишить своїх дітей без нерухомості. Щодо матеріального забезпечення ОСОБА_5 допомогала обом донькам, в яких сумах свідок не знає. Вона допомогла ОСОБА_23 частково коштами у відкриті готельного комплексу у м. Львів. Щодо стану здоров`я ОСОБА_5 в останній час, свідок повідомила, що остання операція, яка була проведена ОСОБА_5 , була важкою. ЇЇ доставили до лікарні в тяжкому стані. Цим займалася ОСОБА_21 , яка в телефонному режимі спілкувалася з лікарем, та настояла на проведенні матері операції. В останні дні, в ході спілкування з ОСОБА_5 , свідок помітила, що ОСОБА_5 було тяжко розмовляла, та у неї були проблеми з пам`яттю.

Допитаний в судовому засіданні 09.04.2025 року в якості свідка ОСОБА_25 , лікар-хірург ДУ "ТМО МВС України по Харківській області", повідомив, що знає добре ОСОБА_18 ( ОСОБА_1 ), у 2018 році оперував її матір, у якої була велика післяопераційна криза, її прийшлося виходжувати, тому ОСОБА_21 сутками перебувала в палаті інтенсивної терапії. Потім, коли в її матері був COVID, бачив, щодо до неї приходила лише ОСОБА_21 , приносила їй ліки, їжу. Ні разу не бачив, щоб до матері в лікарні приходила сестра Інни Ліда. Ні разу з ОСОБА_14 не спілкувався. Щодо критичного стану здоров`я ОСОБА_10 повідомив, що перший стан невідкладна хірургія, її оперували. Вона перенесла COVID, її лікував інший лікар ОСОБА_26 , тоді не було ліків, вакцини, і все це приносила ОСОБА_21 самостійно. У спілкуванні з хворою питання щодо розподілу майна не обговорювали.

Допитана в судовому засіданні 02.06.2025 року в якості свідка ОСОБА_8 , повідомила що свою покійну тітку ОСОБА_10 знала багато років, регулярно спілкувались. Після чергової операції 14.07.2022 року, вона була фізично та морально виснажена. Тітка ніколи не приховувала, що молодша донька ОСОБА_21 була її улюбленою, завжди допомагала їй. Щодо ОСОБА_17 , тітка завжди казала, що вона нічого не робить, тому тітка сама все тягла на собі. Тітка була занепокоєна тим, що ОСОБА_19 надмірно захопилася церковними справами. При цьому за останні місяці свого життя тітка теж наблизилася до церкви і саме в цей момент спадщину отримала старша донька ОСОБА_19 . Свідок у спілкуванні з тіткою не обговорювали питання про спадщину та поділ майна, остання лише казала, що все вирішить і доньки не будуть ображені. Ще за життя тітка дуже допомагала ОСОБА_22 , вона майже її утримувала, купувала їй продукти, робила ремонт в її будинку, допомогла їй з купівлею квартири. Щодо психоемоційного стану ОСОБА_10 , свідок повідомила що, тітка після останньої операції змінилася, була неврівноважена, були перепади настрою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та допитавши свідків, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.

Згідно заповіту, посвідченого 03 серпня 2022 року посвідченого 03 серпня 2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кірія Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 575, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: житловий будинок АДРЕСА_1 та усю належну їй частку у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 07.12.2022.

Позивач просить визнати недійсними заповіт, посвідчений 03 серпня 2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кірія Ю.О., зареєстрований в реєстрі за № 575.

Підставою для задоволення позовних вимог позивач визначає те, що волевиявлення спадкодавиці не було вільним і не відповідало її волі, оскільки остання внаслідок тяжкої хвороби не усвідомлювала значення своїх дій.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним.

За вимогами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Статтею 1247 ЦК України визначено загальні вимоги до форми заповіту. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до ч. 2, 3 якої визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Стаття 1257 ЦК України, передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь. У разі наявності сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, нотаріус зобов`язаний звернутися до органу опіки та піклування за місцем проживання відповідної фізичної особи для встановлення факту відсутності опіки або піклування над такою фізичною особою (ст. 44 Закону України «Про нотаріат»).

Стаття 225 ЦК України визначає правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, зокрема, відповідно до частини першої цієї статті правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тлумачення статті 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Встановлення неспроможності особи в момент вчинення заповіту розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення заповіту відбувається з урахуванням як висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення заповіту особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 06 листопада 2011 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюються на випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Справи про визнання правочину недійсним вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Згідно п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК України необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220,частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

Згідно п. 7 зазначеної постанови правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 105 ЦПК, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи призначення експертизи є обов`язковим.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 08-23/2024 від 16 січня 2024 року ОСОБА_5 , 1958р.н., яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 03.08.2022 ОСОБА_5 , 1958 р.н., страждала на наступні захворювання: Метахронний рак: рак яєчників, асцитна форма pT3cNxM0, ст. ІІІ С (09.2016), стан після 3 циклів ПХТ (паліативна хіміотерпія) і операції. Рецидив (11.2017) стан після 3 циклів ПХТ, курсу променевої терапії. Рецидив (01.2021), стан після 6 циклів ПХТ. Рак попереково-ободової кишки pT4N1M1 (hep) IV ст. (06.2022), стан після операції та 3 циклів ПХТ. Прогрес процесу хвороби. Клінічна група II. Із супутніх хронічна захворювань: Ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний кардіосклероз; гіпертонічна хвороба II ст. 2 ст., ризик 3; серцева недостатність II А ст., II функціональний клас.

Відомості, які стосуються стану здоров`я ОСОБА_5 саме на час складання заповіту 03.08.2022, в наданих експертам матеріалах відсутні. Таким чином, підстав вважати, що онкологічна патологія та супутні хронічні захворювання серцево-судинної системи, на які страждала хвора, в тому числі оперативне втручання, яке було проведене 14.07.2022, та його наслідки, мали суттєвий вплив її розумові здібності станом саме на 03.08.2022, у комісії немає.

Об`єктивних підстав вважати, що ОСОБА_5 станом на 03.08.2022 не була здатна орієнтуватися в просторі, часі та особистості, усвідомлювати зміст і наслідки своїх дій, керувати ними після проведеного хворій 14.07.2022 оперативного втручання та під впливом дії призначених їй в післяопераційному періоді лікарських препаратів (симптоматична та знеболююча терапія в терапевтичних дозах), у комісії немає.

Надана медична документація не містить об`єктивних даних щодо застосування пацієнткою сильнодіючих та/або наркотичних препаратів у термін з 30.07.2022 по 03.08.2022. Також в медичній документації не віддзеркалені «відповідні зміни» в психічному стані хворої (психічні та/або неврологічні розлади), в зв`язку із множинними курсами хіміотерапії та прийомом знеболюючих препаратів. Тобто, підстав вважати, що в день підписання заповіту 03.08.2022 ОСОБА_5 була дезорієнтована в просторі, часі і особистості, та не могла усвідомлювати зміст і значення своїх дій, у комісії немає (Том 1 арк. 210-234).

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Висновок експерта є повним, обґрунтованим, під час проведення експертизи досліджувались всі обставини стосовно психічного стану ОСОБА_5 . Висновок експерта містить докладний опис отриманих експертами матеріалів, та відомостей, які встановлені при дослідженні об`єктів експертизи, обґрунтування даних про психічний стан особи. На кожне з поставлених судом питань надано відповіді по суті, які є повними, зрозумілими, вичерпними та науково обґрунтованими.

Твердження позивача про те, що ОСОБА_5 при складанні заповіту через власний психічний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій, та показання свідків, допитаних у судовому засіданні, не спростовують висновків експертизи про відсутність підстав вважати, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на період підписання заповіту від 03 серпня 2022 року не усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо спростування висновку судово-психіатричної експертизи, абсолютної неспроможності спадкодавця в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій, чим не виконано вимоги ч. 3 ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, підстав для відхилення висновку експерта судом не встановлено.

Оскільки позивачем не надано доказів абсолютної неспроможності спадкодавця в момент вчинення оскаржуваного правочину розуміти значення своїх дій, відсутні правові підстави для визнання оспорюваного заповіту недійсним, відтак, у задоволенні позовних вимог по цій справі слід відмовити повністю.

У відповідності до ст. 133, 141 ЦПК України судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст.16, 27, 30, 202, 203, 215, 216, 225, 1216, 1217, 1233, 1234, 1236, 1247, 1248, 1257 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», п.п. 2, 4, 7, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 142, 247, 259, 263, 264-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Кірія Юлія Олегівна, про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.07.2025 року.

Суддя В.В. Вікторов