УХВАЛА

31 липня 2025 року

м. Київ

справа № 526/1084/19

провадження № 61-9865ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу комунального підприємства «Гадяч-житло» на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 березня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом комунального підприємства «Гадяч-житло» до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди комунального нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню, у справі за позовом КП «Гадяч-житло» до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди комунального нерухомого майна, в якому просила:

визнати виконавчі документи:

- виконавчий лист № 526/1084/21 від 02 грудня 2021 року, виданий Гадяцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Гадяч-житло» заборгованості по орендній платі в сумі 138 216,53 грн та заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1 863,94 грн за період з 01 травня 2018 року по 20 травня 2019 року;

- виконавчий лист № 526/1084/21 від 02 грудня 2021 року, виданий Гадяцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Гадяч-житло» витрат по сплаті судового збору в сумі 2 101,22 грн, такими, що не підлягають виконанню та закрити виконавчі провадження № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 щодо ОСОБА_1 ;

стягнути безпідставно стягнуту з ОСОБА_1 суму в розмірі 2 511,34 грн, відповідно до квитанції № KB31-P8M0-T668-TPA2 від 07 листопада 2024 року, а також судовий збір 1 211,20 грн з КП «Гадяч-житло».

Гадяцький районний суд міста Полтави ухвалою від 14 березня 2025 року, яку залишив без змін Полтавський апеляційний суд постановою від 07 липня 2025 року, заяву задовольнив частково.

Визнав виконавчі документи:

- виконавчий лист № 526/1084/21 від 02 грудня 2021 року, виданий Гадяцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Гадяч-житло» заборгованості по орендній платі в сумі 138 216,53 грн та заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 1 863,94 грн за період з 01 травня 2018 року по 20 травня 2019 року;

- виконавчий лист № 526/1084/21 від 02 грудня 2021 року, виданий Гадяцьким районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Гадяч-житло» витрат по сплаті судового збору в сумі 2 101,22 грн, такими, що не підлягають виконанню.

Стягнув безпідставно стягнуту з ОСОБА_1 суму у розмірі 2 511,34 грн, відповідно до квитанції № КВ31-Р8МО-Т668-ТРА2 від 07 листопада 2024 року, а також судовий збір 1 211,20 грн з КП «Гадяч-житло».

В іншій частині заяви відмовив.

30 липня 2025 року Жага Е. Г., який діє від імені КП «Гадяч-житло», через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою наухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 березня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2025 року у зазначеній вище справі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною першою статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з частиною першою статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу.

Пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Отже, зміст пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права та регламентує право касаційного оскарження судових рішень, свідчить про те, що оскарження ухвал суду першої інстанції щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, після їх перегляду в апеляційному суді, у касаційному порядку не передбачено. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в ухвалі від 05 вересня 2019 року про закриття касаційного провадження у справі № 753/23412/17 (провадження № 61-44581сво18) дійшла висновку, що «відповідно до пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України ухвала суду щодо задоволення заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Водночас стаття 389 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку. Тлумачення пункту 25 частини першої статті 353 та частини першої статті 389 ЦПК України свідчить, що оскарження ухвал про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у касаційному порядку, не передбачено».

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки ухвала Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 березня 2025 року та постанова Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2025 року не підлягають оскарженню в касаційному порядку відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою КП «Гадяч-житло» на вказані судові рішення.

Керуючись статтями 394, 389 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою комунального підприємства «Гадяч-житло» на ухвалу Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 березня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 07 липня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у справі за позовом комунального підприємства «Гадяч-житло» до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди комунального нерухомого майна - відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький
І. В. Литвиненко
Є. В. Петров