Провадження №2/331/452/2025
ЄУН 331/5620/24
У Х В А Л А

17 липня 2025 року місто Запоріжжя

Олександрівський районний суд міста Запоріжжя в складі :

головуючого судді Скользнєвої Н.Г.,

за участю : секретаря Постарнак М.М.

розглянув у підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя на розгляді знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області , про позбавлення батьківських прав.

23 червня 2025 року від представника відповідача адвоката Литвин А.П. до суду надійшло клопотання про передачу справи на розгляд до Дніпровського районного суду м. Києва за підсудністю.

Клопотання обґрунтовано таким.

Підсудність цієї справи має визначатися згідно з ч.1 ст. 27 ЦПК України.

Відповідач відповідно до довідки ВПО зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудна справа.

За таких підстав зазначена справа помилково направлена для розгляду до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» з-поміж іншого передбачає дотримання правил юрисдикції (підвідомчості) та підсудності спору.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що територіальна підсудність має імперативний характер, порушення правил якої, відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, а необхідність дотримання правил підсудності також узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практикою Європейського суду з прав людини, можна дійти до висновку, що оскільки місцезнаходження відповідача належить не до територіальної юрисдикції (підсудності) Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, то є наявні правові підстави для передачі матеріалів вказаної цивільної справи на розгляд Дніпровського районного суду м. Києва.

18 червня 2025 року від представника позивачки адвоката Новікової Фесенко М.О. надійшли заперечення на клопотання сторони відповідача про передачу справи на розгляд іншому суду.

Із змісту заперечень вбачається, що позиція заявника суперечить нормам чинного законодавства. З посиланнями на ч.1 ст. 1, ч.1 ст.4 Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Правила реєстрації місця проживання, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, представник позивачки вказує на те, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, на підставі яких вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи. В ній йде розмежування зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання. А Відтак, надана відповідачем довідка не підтверджує місце реєстрації відповідача за адресою : АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, сторона позивача вважає, що дана справа має розглядатися за зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме Олександрівським районним судом м. Запоріжжя.

17 липня 2025 року від представників сторін до суду надійшли заяви про проведення підготовчого провадження по цій справі без їх участі. При цьому, представник позивачки - адвокат Новікова Фесенко М.О. просить у задоволенні заяви представника відповідача про передачу справи іншому суду відмовити ; представник відповідача заяву про передачу справи іншому суду підтримує, просить її задовольнити.

Суд, ознайомившись з доводами сторін, перевіривши їх матеріалами справи, приходить до такого.

З матеріалів справи вбачається , що у квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ( далі суд) з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року відкрито позовне провадження та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

На стадії підготовчого провадження представником відповідача адвокатом Литвин А.П. до відзиву на позов долучено Довідку № /28625 від 12 листопада 2018 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи , з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою : АДРЕСА_2 , є внутрішньо переміщеною особою, фактичне місце перебування якої з 12.11.2018 року є АДРЕСА_1 .

Тобто, на час звернення до суду з цим позовом та вирішення питання про прийняття позовної заяви до розгляду у квітні 2025 року, відповідач ОСОБА_2 був зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за вказаною адресою, проте суду не було відомо про ці обставини.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Поряд з цим, згідно частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 1, 2 ст. 4 Закону).

Частиною першою статті 5 Закону визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну: відповідає за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з пунктом 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509, зі змінами, з метою обліку внутрішньо переміщених осіб уповноважений орган веде Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Мінсоцполітики, до якої вноситься така інформація: прізвище, ім`я, по батькові, громадянство; дата, місце народження; стать; документ, що посвідчує особу; номер довідки, дата її видачі та назва органу, що її видав; відомості про останнє зареєстроване місце проживання внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону, та її фактичне місце проживання/перебування; адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону.

У зв`язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265 втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органам реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру».

Постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» прийнятий Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), згідно пункту 4 якого визначено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції.

Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 червня 2024 року у справі № №554/7669/21, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача при визначені підсудності розгляду справ за ч. 1 ст. 27 ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 на час пред`явлення позову був внутрішньо переміщеною особою, зареєстрований у місті Києві, а позовну заяву подано за загальними правилами підсудності, тому позовну заяву прийнято до розгляду з порушенням правил підсудності.

У пункті 45 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, якщо після відкриття провадження у справі та до початку судового розгляду (розгляду справи по суті - стаття 173 ЦПК) виявиться, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності, суд передає справу на розгляд належному суду незалежно від волевиявлення сторін.

Суд зазначає,що прийняття позовної заяви з порушенням правил підсудності у квітні 2025 року зумовлене тим, що на час вирішення питання про відкриття провадження у справі суду не було відомо про ту обставину, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, з місцем реєстрації у м. Києві. Поряд з цим,суд враховує,що порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) є безумовною підставою для скасування рішення суду у зв`язку з порушенням норм процесуального права.

Враховуючи, що позовна заява була прийнята до розгляду з порушенням правил підсудності з причин, які не залежали від суду, розгляд даної справи по суті не розпочато, тому суд на підставі ст. 31 ЦПК України передає цивільну справу за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва, до територіальної юрисдикції (підсудності) якого належить ця справа.

Керуючись статтями 27,31,32,187,259-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Литвин Анастасії Павлівни задовольнити.

Цивільну справу № 331/5620/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області , про позбавлення батьківських прав, передати за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17 липня 2025 року.

Суддя: Н.Г.Скользнєва