Справа № 199/9436/25
УХВАЛА

14.07.2025 року м. Дніпро

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛОГІЯ-Д» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року заявник звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра із вказаною вище заявою.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Так, в обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що Наказом Департаменту екологічної політики Дніпровської міської ради «Про введення в дію рішення конкурсної комісії про визначення переможця» № 25 від 08.05.2020 року ТОВ «ЕКОЛОГІЯ-Д» визначено переможцем конкурсу щодо визначення виконавця послуги з вивезення побутових відходів у м. Дніпро за територіальним принципом. Дана послуга надається підприємством з 01.06.2020 року.

Так, між ТОВ «ЕКОЛОГІЯ-Д» та Департаментом екологічної політики Дніпровської міської ради було укладено Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів у м. Дніпрі за територіальним принципом від 18.05.2020 року, відповідно до якого ТОВ «ЕКОЛОГІЯ-Д» як виконавець зобов`язується згідно з графіком щоденно якісно та в повному обсязі, включаючи вихідні та святкові дні, безперервно надавати послуги з вивезення твердих, великогабаритних, ремонтних відходів у складі побутових відходів на території м. Дніпра.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Частиною 3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: 1)документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно із ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Окрім того, пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011 року встановлено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Заявником не додано до матеріалів заяви копію такого договору, укладеного між заявником та боржниками про надання відповідних послуг в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Крім того, за відсутності копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, не можливо встановити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, що відповідно до п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України є підставою для відмови у видачі судового наказу.

В той же час, належних та допустимих доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а саме того, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , є споживачами житлово-комунальних послуг, які надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛОГІЯ-Д» за адресою: АДРЕСА_1 , суду не надано.

Таким чином у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є власниками житла та, відповідно, користувачами послуг за вказаною у заяві адресою.

Згідно до Узагальнення Верхового Суду України "Практики розгляду судами цивільних справ у наказному провадженні" поняття та характеристика письмової форми правочину регламентується нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК). Суди по різному розуміють зміст поняття «правочин, вчинений у письмовій формі». Деякі суди помилково вважають достатнім доказом наявності правочину будь-які письмові дані про наявність боргу.

Трапляються випадки, коли власник (наймач) квартири або будинку фактично проживає у квартирі або будинку, споживає послуги з тепло-, водопостачання, водовідведення тощо, але письмового договору з ним постачальники цих послуг не укладали. Фактично заборгованість утворюється, але її не можна вважати такою, що ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Її розміри та підстави виникнення повинні встановлюватися судом у позовному провадженні. Тому суди в таких випадках правильно відмовляють у видачі судового наказу. Правильною вбачається практика тих судів, що, передусім, вимагають надання заявником власне договору, підписаного сторонами.

З урахуванням викладеного, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Наведене не позбавляє права заявника повторно звернутися до суду з такою самою заявою після усунення її недоліків (зокрема, долучення договору про надання житлово-комунальних послуг, укладеного з боржником), або ж подати позовну заяву в порядку позовного провадження. Заявнику слід врахувати правову позицію, висловлену у Постанові Верховного Суду по справі №216/5756/15-ц, згідно якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Таким чином, у разі відсутності укладеного договору між сторонами, для доведення фактичного користування боржником житлово-комунальними послугами, обсягу споживання таких послуг, їх вартості, розміру боргу, заявнику слід звертатися з позовом до боржника в порядку Розділу III ЦПК України.

Щодо посилання заявника до ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої на споживача, тобто боржника, покладений обов`язок звернутись до виконавця послуги та укласти договір про надання комунальних послуг, суд зазначає, що у відповідності з ч. 4 ст. 13 того ж самого Закону, на який вказує заявник в свої обґрунтуваннях, тобто ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

На підставівикладеного такеруючись ст.ст. 30,163-165 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОЛОГІЯ-Д» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з управління побутовими відходами з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя А.О. Кошля