РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025

м.Харків

Справа № 639/3445/24

провадження 2/639/663/25

Новобаварський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого - судді Єрмоленко В.Б.

за участю секретаря-Семенюк А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 при припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості зі сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів за рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 18.09.2013 р. у розмірі частини всіх видів доходу щомісячно, починаючи з 04.06.2013 р. і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття та скасування заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим провадженням № 57631836, що перебуває на виконанні у Холодногірсько-Новобаварському ВДВС у м. Харкові, за весь час перебування виконавчого листа на примусовому виконанні, тобто з 2013 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що станом на 03.06.2024 заборгованість зі сплати аліментів становить 243 993,25 грн. згідно розрахунку, складеного державним виконавцем.При досягненні 14-річного віку син зареєстрував своє місце проживання за адресою реєстрації батька по АДРЕСА_1 .Починаючи з 2015 р. дитина проживає з батьком, знаходиться на його утриманні, відповідач ані матеріально, ані морально дитиною не опікується, не приймає участі у її вихованні. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2019 визначено місце проживання малолітньої дитини з матір`ю ОСОБА_2 . Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 13.11.2019 відібрано сина ОСОБА_4 від батька та повернуто матері для проживання з нею. З цими рішеннями позивач не згоден.У 2021 судом видано обмежувальний припис щодо його прав та заборонено перебувати в місці проживання, навчання постраждалої дитини, наближатися до дитини та розшукувати її та переслідувати. Зазначене рішення скасовано постановою Полтавського апеляційного суду 03.10.2023.Вважає, що невиконання позивачем рішення суду про визначення місця проживання дитини не є підставою для обмежувального припису. Разом з тим, проживання дитини з батьком , на думку ОСОБА_1 , є безумовною підставою для стягнення з матері сина аліментів. Через наявну заборгованість позивач не має можливості працевлаштуватися офіційно.

Не погодившись з позовом ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що ОСОБА_1 у жовтні 2020 р. звертався з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментам та припинення нарахування. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.11.2021, яке набрало законної сили 06.10.2022, у задоволенні позову відмовлено. Позивач у позові просить встановити обставини, які вже встановлені рішенням суду та є преюдиційними та згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи. Позивач навмисно не виконує рішення суду, зокрема про визначення місця проживання дитини з матір`ю, в порушення вимог закону знову забрав малолітнього сина проживати з батьком та зовсім не сплачує аліменти, не працює, доказів на підтвердження понесених витрат на утримання сина не надав, всіляко на протязі тривалого часу налаштовує дитину проти матері, розповідає про неї ганебну інформацію, яка не відповідає дійсності, забороняє розмовляти йому з матір`ю. На період до 16.04.2024 було визначено місце проживання дитини з матір`ю, тому скасування заборгованості суперечить нормам законодавства ( а.с. 54-62).

У відповіді на відзив представник ОСОБА_1 зазначає, що на підтвердження проживання неповнолітнього з батьком по АДРЕСА_2 , тобто в квартирі матері позивача з 2014 р., надана довідка відділу поліції № 1 Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області. При постановленні рішення про відібрання дитини від батька не враховано бажання сина проживати з батьком, тому вважає, що рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене без дотримання норм процесуального та матеріального права ( а.с.85-87).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року закрито провадження провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості зі сплати аліментів за весь час перебування виконавчого листа на примусовому виконанні - на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України ( а.с. 99-101).

Постановою Харківського апеляційного суду від 24.12.2024 ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 серпня 2024 року в частині закриття провадження щодо вимог про припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості зі сплати аліментів за період з 06.10.2022 скасована з направленням справи для продовження розгляду в цій частині.В іншій частині ухвалу суду залишена без змін ( а.с. 168-169).

Суд, вислухавши вступне слово і пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, мають повнолітнього сина. З 2005 р. по 2011 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 , який проживав та зареєстрований з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 27,32,33).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова по цивільній справі від 18.09.2013 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі частини від усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 04.06.2013 р. до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 44-45).

Згідно розрахунку зі сплати аліментів, складеного Холодногірсько- Новобаварським відділом державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, станом на 03.06.2024 р. заборгованість ОСОБА_1 складає з липня 2015 р. 243993,25 грн. Жодних платежів за цей період не здійснено ( а.с. 13-17).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2019 р. № 45, враховуючи висновки Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради і рекомендації Комісії з питань захисту прав дитини місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матір`ю ОСОБА_2 .Рішенням Жовтневого районний суд м. Харкова від 13.11. 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради -задоволено, вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від батька ОСОБА_1 та повернути матері - ОСОБА_2 для проживання з нею. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.05.2020 року рішенням набрало законної сили.

Звертаючись до суду із заявою у 2020 році про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 стверджувала, що ОСОБА_1 систематично самочинно змінює місце проживання дитини та вчиняє щодо неї психологічне насильство, завдає шкоди психічному здоров`ю дитини, маніпулювання нею, хлопчик заляканий , бажає проживати разом з матір`ю, але батько забороняє, принижує матір, нецензурно висловлюється через те, що вона одружилась.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.01.2021частково задоволено заяву ОСОБА_2 , видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 на шість місяців, з покладенням певних обов`язків.Зазначене рішення постановою Полтавського апеляційного суду від 03.10.2023 скасовано, у задоволенні заяви відмовлено.

У 2020 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про припинення нарахування аліментів, починаючи з дати звернення до суду та звільнення від сплати аліментів в сумі 106630,06 грн.Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 09.11.2021 , яке набрало законної сили постановою Харківського апеляційного суду від 06.10.2022, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.

На підтвердження позовних вимог по аналогічній справі, поданих у червні 2024 р., позивач надав довідки за 2024 р. Мистецького навчального закладу «Дитяча школа мистецтв № 2 », Дитячо-юнацької спортивної школи «Волна», характеристику учня 9 класу ОСОБА_4 , якими підтверджується, що дитиною опікується батько, виховує сина, приводить на зайняття, тренування, цікавиться його успіхами і досягненнями (а.с.7-9).

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою ( ст. 141 СК України).

У статті 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За положеннями частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Зазначені норми не встановлюють вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати аліментів. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований по АДРЕСА_1 , де йому належить 127/300 частин будинку, непридатного для проживання. Фактично позивач проживав та залишився проживати після смерті матері в її квартирі АДРЕСА_4 . ОСОБА_5 тривалий час ніде не працює та в судовому засіданні не зміг пояснити про його нібито неофіційну роботу, посаду, місце знаходження підприємства та вид діяльності.

Як пояснила в судовому засіданні відповідач, під час відвідування дитини у 2024 р. в лікарні, син повідомив, що йому батько забороняє спілкуватися з матір`ю, отримувати від неї подарунки та гроші, навіть самостійно обирати майбутню професію і тому, за його вимогою, він не пішов до 10 класу та вступив до швейного коледжу за спеціальністю повар.

Місто проживання дитини визначено Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 06.02.2019 р. з матір`ю, рішенням Жовтневого районний суд м. Харкова від 13.11. 2019 року у ОСОБА_1 відібрана дитина та повернута матері. Позивач ігнорує зазначені рішення та самовільно змінює місце проживання дитини.

Основною конституційною засадою судочинства, серед іншого, є обов`язковість судового рішення (п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України), що є однією із важливих складових принципу правової визначеності, а також права на справедливий суд, закріпленого, зокрема, у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд ( ст. 129-1 Конституції України)

Невиконання судового рішення, яке набуло законної сили, або надання йому переоцінки суперечить принципу верховенства права, складовою якого є принцип правової визначеності; суд, за загальним правилом, не повинен брати до уваги посилання сторони у справі в обґрунтування своєї позиції на фактичні обставини, виникнення яких стало наслідком невиконання такою стороною судового рішення, що набуло законної сили.

Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2020 року у справі № 560/523/19.

За положеннями частини третьої статті12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів , які б підтверджували витрати на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та створення для нього задовільних вимог, достатніх для його проживання, виховання, розвитку та відпочинку.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Довідка про реєстрацію ОСОБА_4 16.04.2024 за місцем реєстрації батька ( АДРЕСА_1 ) не підтверджує існування обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами, а свідчить про те, що неповнолітній, який досяг чотирнадцяти років, обрав собі місце проживання.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 19, 81, 259, 264, 265 , 274 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 при припинення стягнення аліментів та скасування заборгованості зі сплати аліментів- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони: Позивач- ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , м.Харків, зареєстрований АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 );

Відповідач- ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).

Повне судове рішення складено 28.07.2025.

СУДДЯ -