Справа № 541/532/25
Номер провадження 2/541/532/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 серпня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шатілової Л.Г.,

секретаря судового засідання Гуриної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миргород в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, -

ВСТАНОВИВ:

05.02.2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жага Е.Г. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 червня 2024 року о 21 год. 20 хв. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Ноnda Civic д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Гоголя, буд. 106 в м. Миргород Полтавської області, не вибрав безпечної швидкості руху щоб контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Тоуоta Celica д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , котрий рухався попереду.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження.

Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність, відповідно до ст. 124 КУпАП.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.09.2024 року визнано винним відповідача по справі ОСОБА_2 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власником автомобіля Тоуоta Celica, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ОСОБА_3 .

Відповідно до довіреності серії НСМ 733779 від 17.07.2023 року ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_4 експлуатувати та розпоряджатися належним йому автомобілем Тоуоta Celica, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка полягає у пошкодженні задньої частини автомобіля Тоуоta Celica, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 .

Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті дорожньо-транспортної пригоди, було складено звіт про незалежну оцінку майна для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №0410-24 від 26.10.2024 року, в якому зазначено, що ринкова вартість КТЗ, розрахована на дату оцінки, становить 119 381 грн. 93 коп., вартість відновлювального ремонту становить 50 353 грн. 14 коп., вартість відновлюваного ремонту з урахуванням зносу становить 23 753 грн. 14 коп., також по даним Полтавського РОСЗУ вартість н/г робіт становить: ремонтні роботи - 750 грн., малярні роботи - 800 грн.

Також, позивачем було замовлено оцінку матеріального збитку автомобіля Тоуоta Celica, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , вартість якої становить - 4 500 грн., що підтверджується копією акту прийому-передачі по оцінці транспортних засобів від 30.10.2024 року та копією платіжної інструкції від 13.10.2024 року.

До теперішнього часу відповідач вказану вище суму матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу не сплатив, що є підставою звернення до суду з даним позовом до ОСОБА_2 .

У зв`язку з тим, що відповідач порушив Правила дорожнього руху України, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб Тоуоta Celica, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , тому вважав, що матеріальна шкода в розмірі 50 353 грн. 14 коп., має бути відшкодована відповідачем ОСОБА_2 , відповідно до звіту про незалежну оцінку майна для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ №0410- 24 від 26.10.2024 року. Також, відповідно до акту прийому-передачі по оцінці транспортних засобів від 30.10.2024 року, відповідачем ОСОБА_2 має бути відшкодовано витрати понесені за оцінку матеріального збитку автомобіля в розмірі 4 500 грн.

15 листопада 2024 року, позивачем було подано заяву про страхове відшкодування до Моторного (транспортного) страхового бюро України з проханням здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо- транспортної пригоди (ДТП) в розмірі 54 853 грн. 14 коп. на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, в якому зазначено, що дана заява вручена МТСБ - 26.11.2024 року.

Проте, Моторно (транспортне) страхове бюро України відповіді на вищевказану заяву не надали.

Також просив стягнути з відповідача 10000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді від 13.02.2025 року по справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

11.03.2025 року від представника третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли пояснення на позовну заяву, в яких просив задовольнити позовні вимоги позивача з урахуванням пояснень, розглянути справу без участі представника МТСБУ, розподілити судові витрати у відповідності до ст. 141 ЦПК України та стягнути з позивача та відповідача витрати, які планує понести МТСЬУ у зв`язку з розглядом справи у розмірі 1000,00 грн. також просив залучити у справі як третю особу , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», як страхувальника винуватця ДТП (а.с. 52-57).

28.04.2025 року ухвалою суду у задоволені клопотання представника третьої особи про залучення у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ПАТ «НАСК «Оранта»-відмовлено (а.с.87).

29.04.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жаги Е.Г. надійшло клопотання про залучення у справі як співвідповідача Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» (а.с.96-97).

29.04.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жаги Е.Г. надійшла заява про зміну предмету позову, в якій зазначив, що позивачу на момент вчинення ДТП не було відомо, що ОСОБА_2 керував забезпеченим транспортним засобом, і його цивільно-правова відповідальність була зареєстрована ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Вважав, що у деліктному зобов`язанні зобов`язуючими суб`єктами, яке виникло внаслідок ДТП є винна особа (безпосередній заподіювач шкоди) та його страхова компанія ПАТ «НАСК «ОРАНТА» у межах ліміту відповідальності. Просив стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в солідарному порядку матеріальну шкоду в розмірі 50353 грн. 1 коп. заподіяну пошкодженням транспортного засобу Тоуоta Celica, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , а також витрати на оцінку матеріального збитку автомобіля в розмірі 4500 грн., відповідно до акту прийому-передачі по оцінці транспортних засобів; витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.; понесені витрати на сплату судового збору (а.с. 104-108).

20.05.2025 року ухвалою суду було залучено до участі у справі як співвідповідача Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жаги Е.Г. про зміну предмета позову прийнято до провадження (а.с.117).

10.06.2025 року засобами поштового зв`язку від представника співвідповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову у частині вимог, заявлених до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з підстав викладених у відзиві (а.с. 134-148).

09.07.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жаги Е.Г. надійшла заява про зменшення позовних вимоги. Зазначив, що 02 липня 2025 року на рахунок ОСОБА_1 від ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшли кошти в розмірі 11629 грн. 29 коп. в призначені зазначено: «стр.відшк. ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) зг.довір. від ОСОБА_3 ) №НСМ 733779 від 17.07.2023 р.». У зв`язку з тим, що ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатила частину страхового відшкодування позивачу в сумі 11629 грн. 29 коп., вважав за необхідне зменшити розмір позовних вимог матеріальної шкоди з 50353 грн. 14 коп. до 38723 грн. 85 коп. (а.с.170-172).

29.07.2025 року засобами поштового зв`язку від представника співвідповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надійшли пояснення з окремого питання з розгляду справи , в яких зазначив, що з врахуванням висновків автотоварознавчого дослідження суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 («Звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу» №10-D/17/50 від 25 травня 2023 року), різниця між фактичним розміром шкоди, завданої транспортному засобу «Тоуоta Celica», , внаслідок ДТП ( вартістю відновлювального ремонту) та страховим відшкодуванням , яку згідно вимог ст.1194 ЦК України має сплатити завдавач шкоди ОСОБА_2 у порядку додаткової (субсидіарної) відповідальності, складає 4597,90 грн. (а.с. 194-197).

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Жага Е.Г., надав заяву, в якій просив провести судове засідання без участі позивача та його представника позов просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.220).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 12.03.2025, 28.04.2025, 20.05.2025, 14.07.2025, 05.08.2025 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за місцем реєстрації (а.с. 50,83, 115, 126, 193). Також повідомлявся через оголошення на офіційному сайті Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, які було розміщені 12.03.2025, 08.04.2025, 29.04.2025, 20.05.2025, 14.07.2025, що відповідає вимогам п. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 82, 84, 94, 192). Заяви про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав.

Представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» надав заяву про розгляд справи за його відсутності./а.с.221/

Представник третьої особи МТСБ України в своїх поясненнях просив розгляд справи проводити за відсутності представника (а.с. 57).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку.

03 червня 2024 року о 21 годині 20 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Гоголя, буд. 106 в м. Миргород Полтавської області, не вибрав безпечної швидкості руху щоб контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Toyota Celica, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , котрий рухався попереду. Автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху. Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02 вересня 2024 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 13.09.2024 (а.с.34).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до копії звіту №0410-24 про незалежну оцінку майна: визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ складений ФОП ОСОБА_6 26.10.2024 року за заявою позивача ОСОБА_1 , визначено, що ринкова вартість КТЗ розрахована на дату оцінки 119381,93 грн., вартість відновлювального ремонту 50353,14 грн, значення коефіцієнту фізичного зносу 0,7, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 23753,14 грн, вартість н/г робіт, рекомендоване 750,00 грн., вартість по даним Полтавського РОС?У малярні роботи 800,00 грн. За виконання робіт замовник сплатив 4500,00 грн (а.с.13-31).

Представник відповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» до відзиву на позов долучив наступні письмові докази: копію повідомлення про ДТП від 06.05.2025 року за №370 подане потерпілим ОСОБА_7 , копію заяви про страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.05.2025 за №371; копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Toyota», модель «Celica», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_3 НОМЕР_2 ; копія довіреності ОСОБА_3 від 17.07.2023 якою останній уповноважив представників ОСОБА_8 та ОСОБА_1 представляти його інтереси як власника належного йому транспортного засобу «Toyota», модель «Celica», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; копію полісу №219232575 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на ім`я ОСОБА_2 , строк дії договору з 04.02.2024 по 03.02.2025 включно; перевірка чинності полісу внутрішнього страхування, Поліс №219232575 діючий станом на 03.06.2024; копію відповіді від НПУ про інформацію ДТП 03.06.2024 о 21 год. 20 хв.; копію протоколу огляду транспортного засобу «Toyota», модель «Celica», сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , згідно якого при огляді автомобіля був присутній власник ОСОБА_3 . У протоколі експертом встановлено, що заявлене власником транспортного засобу пошкодження важеля лівого задньої підвіски та порушення геометрії вважав не пов`язаним із розглядаємим випадком. Також міститься напис, що власник автомобіля від підпису відмовився; ремонтну калькуляцію №25-29-1226 від 28.05.2025 року вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota», модель «Celica» без ПДВ, яка складається з вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 17202,78 грн, вартість запчастин/складових, що підлягає заміні, без урахування коефіцієнта їх фізичного зносу складає 3056,94 грн., вартість запчастин/складових, що підлягає заміні, з урахуванням коефіцієнта їх фізичного зносу складає 2139,86 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 07/70%(розмір/вартість завданого матеріального збитку) складає :16285,71 грн. (а.с.150-167). У своєму відзиві представник зазначив, що за попереднім розрахунком сума страхового відшкодування складає 13785,70 грн., з розрахунку:16285,70 грн.-2500,00 грн.=13785,70грн., де 16285,70 грн розмір матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу запчастин/складових, що підлягають заміні без ПДВ/20%), визначеного на підставі даних Ремонтної калькуляції №25-29-1226; 2500,00 грн.- розмір франшизи, визначеної у страховому Полісі №219232575.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з правом позивача на отримання страхового відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП, та неможливістю вирішення спору в позасудовому порядку.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Нормами статті 979 ЦК України передбачено, що договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Згідно положень ч.3 ст.89 Закону України «Про страхування» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), страхування здійснюється на підставі договору страхування, який укладається відповідно до загальних умов страхового продукту, якщо інше не визначено законодавством України.

В свою чергу, відповідно до п.63 ч.1 ст.1 Закону України «Про страхування» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин), страховий продукт - умови страхування, які задовольняють визначені потреби та інтереси клієнтів в отриманні страхової послуги.

Відповідно до ст.3, 5, 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі-Закон №1961-IV), (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого - ст.6 Закону№1961-IV(в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п.9.1 та п.9.2 Закону №1961-IV(в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Відповідно до ст.29 Закону №1961-IV(в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини - ч.2 ст.1166 ЦК України.

Відповідно до ч.1,2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що основним доказом на підставі якого позивачем ОСОБА_1 заявлено вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 38723,85 грн. матеріальної шкоди та 4500,00 грн. витрат на оцінку матеріального збитку автомобіля є копія звіту №0410-24 про незалежну оцінку майна: визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику КТЗ складеного 26.10.2024 ФОП ОСОБА_6 .

Суд звертає увагу, що ФОП ОСОБА_6 , який проводив оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу, не попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку (оцінки), що узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 04 листопада 2020 року (справа № 904/684/18) який наголосив: «якщо у висновку експерта відсутні відомості про попередження (обізнаність) його про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за ст. 384 КК України або за відмову від надання висновку за ст. 385 цього Кодексу, то такий висновок є недопустимим доказом».

Суд оцінюючи наданий доказ, зазначає, що вказаний звіт від 26.10.2024 року не є допустимим доказом.

Зокрема, відповідно до п.4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998№53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5), - висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки) .

У вступній частині висновку експерта зазначаються: попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 КК України та за відмову від надання висновку за статтею 385 КК України.

Крім того, у звіті при визначені суми відшкодування шкоди експертом включено ПДВ у розмірі 20%. В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Оскільки коефіцієнт зносу авто не виплачується відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за страховим полісом, відшкодування розміру коефіцієнта зносу замінених складових покладається на винну особу.

З аналізу норм статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) слідує, що страховик зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати зі сплати ПДВ, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу вартості ремонту автомобіля саме з урахуванням сум податку на додану вартість.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у справі № 565/1210/19, від 12.07.2023р. у справі № 591/1861/22.

Тобто, вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати, у таких випадках з`ясовується наявність фактичне здійснення ремонту автомобіля та чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

Однак, ні до позовної заяви, ні під час розгляду справи, позивачем ОСОБА_1 до суду не додано належних та допустимих доказів понесених фактичних витрат на відновлення автомобіля після ДТП.

Слід також зазначити, що представник відповідача ПАТ НАСК «ОРАНТА» до позовної заяви додав ремонтну калькуляцію №25-29-1226 від 28.05.2025, висновки якої є відмінними від висновку звіту наданого позивачем. Представник позивача був ознайомлений з матеріалами відзиву, клопотань про призначення експертизи не заявляв. Отже враховуючи вищевикладене, суд доходить переконання про відсутність належних та допустимих доказів щодо визначення розміру відшкодування шкоди.

Щодо вимоги позивача про солідарне відшкодування, то суд зауважує, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

У даній справі позивач та його представник вважали, що у відповідачів є солідарний обов`язок виплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування внаслідок ДТП, однак, в даному випадку суд не вбачає наявність підстав для солідарної відповідальності відповідачів, оскільки це суперечитиме інституту страхування як такому. Адже відповідно до норм законодавства про страхування, страховик бере на себе обов`язок за відшкодування шкоди особі заподіяної страхувальником. І тільки у разі недостатності суми страхового відшкодування понесених матеріальних збитків, потерпіла особа не позбавлена права звернутись в судовому порядку до винної особи про відшкодування їй різниці між сумою страхової виплати і заподіяною шкодою.

Аналогічна правова позиція щодо відсутності солідарного обов`язку страховика і страхувальника відшкодувати матеріальні збитки потерпілій особі, висловлена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18).

Окрім того, у своїй постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) відступила від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, вказавши, що «Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності».

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи докази надані позивачем, фактичні обставини справи встановлені судом, не допустимість висновку звіту, а також те, що законодавство України не передбачає солідарного обов`язку страховика та страхувальника щодо відшкодування шкоди, суд доходить переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові - покладаються на позивача.

За відсутності підстав для задоволення позову, понесені судові витрати не підлягають до відшкодування.

Щодо вимоги представника третьої особи про стягнення з позивача та відповідача судових витрат у зв`язку з розглядом справи в розмірі 1000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 12 ст.141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

У даній справі третя особа без самостійних вимог не заперечувала проти позову, у задоволені якого судом було відмовлено в повному обсязі, тому заявник не має право на відшкодування судових витрат.

На підставі ст. ст. 16, 979, 1166, 1166, 1187, ЦК України , ЗУ «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 19, 77, 79, 81, 82, 89, 141, 178, 247, 259, 263-265, 268, ЦПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Національна страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса АДРЕСА_1 .

Представник відповідача: Жага Едуард Григорович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2203 від 26.06.2018 року, видане Радою адвокатів Полтавської області на підставі рішення №11 від 26 червня 2018 р, адреса 37600 Полтавська область, м.Миргород. вул. Незалежності, 15.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса АДРЕСА_2 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», код ЄДРПОУ 0034186, адреса 02081 м.Київ, вул. Здолбунівська, 7/д.

Третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса 02154 м.Київ, вул. Русанівський бульвар,8.

Представник третьої особи: адвокат Гусєв Павло Володимирович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №11030/10 від 13.02.2023, адреса 01001 м.Київ, вул. Малопідвальна, 10оф. 2.

Суддя: Л. Г. Шатілова