Провадження №2/760/7320/25
Справа №760/2373/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2025 м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Застрожнікової К.С.,

при секретарі судового засідання Комовій Д.К.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки адвоката Попіки І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Солом`янського районного суду міста Києва за адресою м. Київ, вул. Максима Кривоноса, 25 у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 )

про встановлення режиму окремого проживання подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя.

31.03.2025 на підставі ухвали суду у справі відкрито загальне позовне провадження.

30.05.2025 судом постановлена ухвала про закриття підготовчого судового засідання, цивільну справу призначено до судового розгляду.

22.07.2025 судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки про зупинення провадження у справі до вирішення судом іншої цивільної справи № 760/18968/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 мотивовані тим, що з 04.08.2007 р. позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою ОСОБА_2 , від якого у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , 2010 року народження, та ОСОБА_4 , 2016 року народження. Проте, починаючи з серпня 2024 року відносини між сторонами погіршились, зникла взаємна повага та суперечки, у сторін різні життєві пріоритети та інтереси, різне бачення побуту й дозвілля, відповідачка не проявляє уваги до позивача, між сторонами відсутня емоційна близькість. За викладених обставин, позивач не бажає продовжувати спільне проживання із відповідачкою, тому просить суд встановити режим окремого проживання, що дасть надію позивачеві на збереження шлюбу.

Від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Попіки І.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 , посилаючись на те, що відповідачка не погоджується із тим, що встановлення в судовому порядку режиму окремого проживання подружжя сприятиме налагодженню стосунків між сторонами та збереження шлюбу, оскільки позивач не вживає будь-яких заходів, спрямованих на налагодження сімейних відносин, сторони проживають окремо, відповідачка проживає разом із дітьми.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав вимоги позовної заяви з підстав та за обставин, в ній зазначених, наполягав на задоволенні позову, суду пояснив, що з початку березня 2025 року вони з відповідачкою проживають окремо, за цей час його самопочуття значно покращилось, він не відчуває пригнічення, вважає, що встановлення режиму окремого проживання подружжя убезпечить його при купівлі нерухомості, чи у випадку, якщо відповідачка завагітніє не від нього. Зазначив, що на час розгляду справи сторони віддалились один від одного, немає кроків назустріч у налагодженні сімейних відносин. Не звертався до суду із позовом про розірвання шлюбу, бо це довгий судовий процес, із врахуванням рівня навантаження суду.

Відповідачка ОСОБА_2 суду пояснила, що з 02.03.2025 позивач виїхав із квартири, де вони спільно родиною проживали, та з цього часу проживає окремо від неї та від дітей, налагодження сімейних відносин вважає неможливим через те, що між ними із чоловіком зникла довіра та взаємна повага, у зв`язку із чим вона звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва із позовом про розірвання шлюбу, оскільки переконана, що збереження шлюбу вже неможливо. Суду пояснила, що по приїзду дітей після спілкування із батьком, вони повідомляють їй, що у позивача є інша жінка, тому не бачить сенсу у відновленні шлюбних відносин, у задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Попіка І.А. підтримала позицію своєї довірительки, просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 , оскільки збереження шлюбу є неможливим, в тому числі в умовах поданого відповідачкою позову про розірвання шлюбу.

Заслухавши позиції позивача, відповідачки та її представника, дослідивши доводи позовної заяви та докази, додані до неї, доводи відзиву на позов, суд дійшов до наступних висновків, та судом встановлені слідуючі обставини.

04.08.2007 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1410, про що суду подано копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 .

Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 3399 від 16.11.2010, про що до суду подано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 4281 від 01.11.2016, про що до суду подано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 .

Сторони визнали, що з 02.03.2025 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, наміру відновлювати шлюбні відносини жоден із сторін не бажає, про що зазначили під час надання пояснень в судовому засіданні.

17.07.2025 Солом`янським районним судом міста Києва було відкрито провадження у цивільній справі № 760/18968/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Відповідно до змісту позовної заяви, поданою відповідачкою разом із клопотанням про зупинення провадження, слідує, що шлюб між сторонами носить формальний характер, перестав ґрунтуватись на почуттях взаємної любові та поваги, сімейні стосунки налагодити не вбачається за можливим, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_2 , а також інтересам дітей і буде мати лише негативні наслідки, як зазначила відповідачка ОСОБА_2 у поданому нею позові про розірвання шлюбу до ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У відповідності до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Зі змісту ст. 119 СК України слідує, що за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно.

Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Згідно із ст. 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором.

У разі встановлення режиму окремого проживання:

1) майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі;

2) дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» слідує, що вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності

сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Із системного аналізу положень ст. ст. 119, 120 СК України вбачається, що режим окремого проживання подружжя встановлюється судом з метою подальшого поновлення шлюбних відносин, у періоди кризи у відносинах, яка може виникати у подружжя під час перебування у шлюбі з тих чи інших причин, внаслідок якої подружжя потребує тимчасової сепарації один від одного, аби визначитись стосовно подальшої долі шлюбу. Встановлення ж режиму окремого проживання подружжя з метою набуття одним із подружжя майна, щоб воно рахувалось його особистою приватною власністю, чи з метою народження дитини від іншого чоловіка, - суперечить загальній меті режиму окремого проживання подружжя.

Як повідомила суду відповідачка ОСОБА_2 , вона не бажає поновлювати спільне проживання із позивачем та відновлювати шлюбні стосунки, у зв`язку із чим нею подано позов про розірвання шлюбу.

Доказів протилежного позивач суду не подав.

Згідно із ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таким чином, із врахуванням викладеного, судом не встановлено підстав для встановлення режиму окремого проживання подружжя, у зв`язку із чим у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-266, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання подружжя, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та проголошено судом 31.07.2025 р.

Суддя К.С. Застрожнікова