Номер провадження: 22-ц/813/2961/25
Головуючий у першій інстанції Гниличенко М.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Сєвєрової Є.С.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» у справі за заявою Акціонерного товариства «УкрСиббанк», заінтересована особа територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою, на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Гниличенко М.В. 21 жовтня 2024 року у м. Одеса, -

встановила:

У грудні 2022 року Акціонерне товариство «УкрСиббанк», в порядку окремого провадження, звернулось до суду першої інстанції із заявою про визнання спадщини відумерлою.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2024 року заяву представника АТ «УкрСиббанк» про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі представник АТ «УкрСиббанк» просить змінити мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що той факт, що Банку було відомо про наявність спадкоємців померлої ОСОБА_1 , які претендують на спірну квартиру з 2008 року, не доведений належними та допустимими доказами, що не було враховано судом першої інстанції, та є підставою для виключення цих фактів з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали.

Сторони про розгляд справи на 15 липня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник Одеської міської ради.

15 липня 2025 року на адресу Одеського апеляційного суду від представника АТ «УкрСиббанк» надійшло клопотання про слухання справи за її відсутності.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника АТ «УкрСиббанк» підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Згідно ст. 334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

У заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття (ст. 335 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Заява про визнання спадщини відумерлою може бути подана кредитором спадкодавця. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом у постанові від 04 січня 2023 року у справі № 198/99/15-ц.

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі №175/423/18 також зазначено, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження є те, що під час вирішення цього питання не встановлено існування спору про право цивільне.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 лютого 2007 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір споживчого кредиту № 00, за умовами якого банк зобов`язався надати ОСОБА_2 кредит в сумі 30000 доларів США (а.с. 109 т.1).

15 лютого 2007 року між ОСОБА_1 , яка виступила майновим поручителем ОСОБА_2 , та АТ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір № 353, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку нерухоме майно житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що належало ОСОБА_1 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2006 року у справі № 2-6107/2006 року (а.с. 15 т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла, що вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 12 т.1).

05 травня 2008 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців ОСОБА_1 про виконання зобов`язань по кредитному договору, однак Банк було перенаправлено до Третьої Одеської державної нотаріальної контори за місцезнаходженням іпотечного майна (а.с.20 т. 1).

29 травня 2008 року листом № 3855 Третя Одеська державна нотаріальна контора повідомила Банк, що на підставі поданої ним вимоги заведена спадкова справа № 950/2008 до майна померлої ОСОБА_1 , однак із заявами ніхто із спадкоємців не звертався (а.с. 21 т. 1 ).

24 лютого 2010 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з вимогою до спадкоємців ОСОБА_1 (а.с. 141 т. 1).

20 грудня 2012 року Банк звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із запитом про надання інформації щодо кола спадкоємців ОСОБА_1 , на що нотаріусом було повідомлено, що із заявами про прийняття спадщини жодна особа не зверталась (а.с. 144 т. 1 ).

З листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 21 липня 2023 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані та зняті з реєстрації наступні особи ОСОБА_3 , 1923 року народження, знятий з реєстрації у 2004 році; ОСОБА_4 , 1923 року народження, знята з реєстрації у 2000 році, ОСОБА_5 ,1956 року народження, знятий з реєстрації у 1980 році; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знята з реєстрації 05 березня 2008 року; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знятий з реєстрації 06 жовтня 2008 року (а.с. 139 т. 1).

З викладеного вбачається, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем за однією адресою був зареєстрований її син ОСОБА_7 .

Згідно довідки КП ЖКС Вузівський № 124 від 16 жовтня 2008 року, в кв. АДРЕСА_2 постійно проживав та був зареєстрований ОСОБА_7 , 1974 року народження, з 08 листопада 2000 року, особовий рахунок на квартиру відкритий на ОСОБА_1 (а.с. 172-т. 1).

У 2014 році ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 50441,67 доларів США.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2014 року у справі № 522/22366/14-ц позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 50441,67 доларів США.

У грудні 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 про звернення стягнення на іпотечне майно, стягнення заборгованості за кредитним договором.

В ході розгляду справи відповідача ОСОБА_1 було замінено на правонаступника ОСОБА_9 , з яким відповідач знаходилась в зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 1988 року, актовий запис № 233.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2018 року у справі № 520/15043/17, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року, позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_9 , який є правонаступником ОСОБА_10 , про звернення стягнення боргу за кредитним договором в сумі 71999,92 доларів США на іпотечне майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , було залишено без задоволення (а.с. 17 т.1).

Зі змісту поданої до суду першої інстанції заяви вбачається, що АТ «УкрСиббанк» стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , яка, як вже вказувалось вище, уклала з АТ «УкрСиббанк» договір іпотеки від 15 лютого 2008 року та в забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2 по договору про надання споживчого кредиту №0 від 15 лютого 2007 року, передала в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи наявні копії матеріалів спадкової справи № 950/2008 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , яка була заведена 27 травня 2008 року, та спадкової справи № 1900/2008 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 , яка була заведена 10 листопада 2008 року.

В матеріалах спадкової справи щодо майна ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , окрім її свідоцтва про смерть, також міститься копія свідоцтва про смерть її сина ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , та рішення Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2006 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання права власності у порядку спадкування на кв. АДРЕСА_2 , на підставі якого ОСОБА_1 стала власником квартири. Також у вказаному рішенні зазначено, що окрім позивачки ОСОБА_1 , спадкоємцем є ОСОБА_7 , на підставі чого суд першої інстанції дійшов висновку, що Банк мав можливість з`ясувати питання щодо усіх спадкоємців після смерті ОСОБА_1 ще у 2008 році (а.с. 131, 144 зворот т. 2).

У спадковій справі до майна померлого ОСОБА_7 є заява від 10 листопада 2008 року про прийняття спадщини його малолітньою донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка подана її законним представником - матір`ю ОСОБА_12 . Із заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько малолітньої ОСОБА_7 , який проживав за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 165 т. 2).

На день смерті спадкодавця залишилося майно, що складається з ізольованої кв. АДРЕСА_2 , яка належала померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , спадщину після якої фактично прийняв її син ОСОБА_7 , але не оформив спадкових справ (т. 2 а.с. 165).

10 листопада 2008 року ОСОБА_12 було подана заява про те, що вона відмовляється від прийняття спадщини на користь дочки померлого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 167 т. 2).

Також у матеріалах спадкової справи наявна письмова вимога АТ «УкрСиббанк» від 17 вересня 2019 року, адресована спадкоємцям ОСОБА_7 , в якій зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , на момент смерті спадкодавця в заставній квартирі проживав ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . У вимозі Банк вказував, що станом на 16 вересня 2019 року зобов`язання за кредитним договором не виконано, тому у Банку виникло право на звернення стягнення на іпотечну квартиру, у зв`язку із чим Банк вимагав від спадкоємців ОСОБА_7 задовольнити вимоги кредитора за договором іпотеки повністю (а.с. 169 т. 2).

На підставі викладених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що АТ «УкрСиббанк» достеменно було відомо, що після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина, та її спадкоємцем є рідний син ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , після смерті якого теж відкрилась спадщина, оскільки з заявою звернулась донька померлого ОСОБА_7 , а у зв`язку із тим, що за заявою саме Банку була відкрита була спадкова справа, то перешкод для витребування інформації зі спадкового реєстру судом не встановлено.

Вказане підтверджується тим, що Третя одеська державна нотаріальна контора 01 грудня 2008 року та 17 вересня 2019 року повідомляла АКІБ «УкрСиббанк» про те, що 10 листопада 2008 року було відкрито спадкову справу № 1900/2008 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 (а.с. 181-182 т. 1).

Таким чином, з листів Третьої одеської державної нотаріальної контори з 2008 року АТ «УкрСиббанк» було відомо про наявність спадкоємців, які претендують на спірну квартиру, однак будь-яких позовів до спадкоємців банком пред`явлено не було, і лише у 2022 році Банк звернувся до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою, не прийнявши до уваги наявне право спадкоємців за законом на отримання спадщини на спірну квартиру.

Згідно ст. ст. 1268, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_7 фактично прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_1 в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, у подальшому малолітня дочка ОСОБА_11 , в інтересах якої діяла її законний представник ОСОБА_12 , в установлений законом шестимісячний строк своєчасно звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тому в даному випадку виникли спадкові правовідносини, які виключають підстави визнання спадщини відумерлою.

Згідно ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 67 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена.

Згідно із ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді або кредитору відповідно до закону.

Колегія суддів погоджується із доводами суду про відсутність підстав для розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження, оскільки спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_7 фактично прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_1 , а після нього прийняла спадщину за законом його дочка ОСОБА_11 , яка претендує на спадкове майно, тобто у даному випадку наявний спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

Рішення про визнання спадщини відумерлою можливе лише у разі безумовного встановлення таких фактів, що на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, ніхто зі спадкоємців в силу різних причин не претендує, або спадкоємці фактично чи юридично взагалі відсутні, внаслідок чого (неможливості спадкування) територіальна громада за місцем відкриття спадщини або кредитор на підставі рішення суду стає законним правонаступником (не спадкоємцем) померлої особи в частині тих прав та обов`язків, які залишилися після її смерті. Однак, наявними у матеріалах справи доказами встановлено, що після смерті спадкодавця (іпотекодавця) ОСОБА_1 наявні спадкоємці.

Згідно ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи - залишає заяву без розгляду.

Залишення без розгляду заяви, поданої в порядку окремого провадження, не перешкоджає зверненню до суду із відповідним позовом для вирішення спору.

З урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для залишення заяви АТ «УкрСиббанк» про визнання спадщини відумерлою без розгляду.

Докази та обставини, на які посилається представник АТ «УкрСиббанк» в апеляційній скарзі, не мають правового значення для вирішення даної справи, та вищевикладені висновки суду першої інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2024 року постановлено з додержанням норм процесуального права, підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «УкрСиббанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 23 липня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе