Справа №: 398/5208/24
провадження №: 2/398/548/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" липня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Москалик В. В.,

з участю секретаря судового засідання Таран І. О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ковальової Т.Ю,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - адвоката Руссу Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати спільним майном подружжя транспортний засіб RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб. вартістю 6380 доларів США, шо в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 262 984,00 грн, та заощадження у вигляді готівкових коштів в сумі 15 450 доларів США, що за офіційним курсом долара США до гривні, встановленим НБУ станом на момент складення позову (41,1961 грн за 1 долар США) еквівалентно 636 479,75 грн, а також здійснити поділ спільного майна подружжя: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб., що становить 131 492,00 грн, та компенсацію 1/2 частини від спільних заощаджень 15 450,00 доларів США, що становить 318 239,87 грн; відповідачу залишити транспортний засіб RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб. та 1/2 частини від спільних заощаджень 15 450,00 доларів США, що становить 318 239,87 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спірний транспортний засіб та грошові кошти в доларах США набуто за час спільного проживання в шлюбі, зареєстрованому 12.07.2000, подружні стосунки не склалися, у зв`язку з чим шлюб було розірвано рішенням суду від 30.05.2024. На підставі ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України (далі - СК України) зазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, однак дружина не має доступу до цього майна, транспортний засіб знаходиться в особистому володінні відповідача, який також не віддає належну позивачці частку грошових коштів в доларах США, у зв`язку з чим позивачка звернулася в суд з цим позовом про поділ спільного майна.

Відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги частково, оскільки вартість спірного транспортного засобу, надана позивачкою, є завищеною, що підтверджується звітом про оцінку колісного транспортного засобу, наданим відповідачем, де зазначена вартість 194 100,00 грн, а грошові кошти, про поділ яких заявила позивачка, не існують і про них відповідачу нічого невідомо, дохід відповідача, який утримував двох дітей та дружину, яка не працювала, не дозволяв відкладати гроші, тому відповідач просить задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з нього на користь позивачки 1/2 частини вартості автомобіля RENAULT MEGANE днз НОМЕР_1 в сумі 97 000,00 грн, в іншій частині позовних вимог відмовити.

У відповіді на відзив представник позивачки просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на постанову ВП ВС від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, зазначає, що вартість спільного майна подружжя, що підлягає поділу, визначається, у разі недосягнення згоди між сторонами, виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду справи. Щодо грошових коштів в сумі близько 15 450 доларів, то зазначені кошти було накопичено та відкладено на сімейні потреби в майбутньому, кошти зберігалися вдома у конверті, що підтверджується доказами, доданими до позову, та показаннями свідків.

Ухвалою суду від 08.05.2025 призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу за клопотанням представника позивачки, для визначення середньої ринкової вартості транспортного засобу RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску.

10.06.2025 до суду надійшов висновок експерта № 1318 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, складений 10.06.2025, згідно з яким середня ринкова вартість транспортного засобу автомобіля RENAULT MEGANE, 2009 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб., номер кузова НОМЕР_2 , номер та серія знака НОМЕР_1 , тип палива дизель, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов, в яких він експлуатувався (зберігався), без огляду, станом на момент його придбання, а саме станом на 08.07.2023 становить 219 386,96 грн

Позивачка та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов в повному обсязі, уточнивши, що просять стягнути з відповідача на користь позивачки 109 693,48 грн компенсації вартості 1/2 частки транспортного засобу, оскільки згідно з висновком експерта, складеним 10.06.2025, середня ринкова вартість транспортного засобу RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб. становить 219 386,96 грн. Позивачка пояснила, що заощадженння в сумі 15 550 доларів США зберігалися вдома, звідки вона виїхала після сварки з чоловіком 08.03.2025, після цього доступу до зазначених грошових коштів вона не мала, просить стягнути з відповідача половину суми заощаджень, які накопичені протягом спільного життя подружжя і є їхнім спільним майном.

Відповідач та його представник в судовому засіданні значили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивачки 1/2 частки вартості спірного транспортного засобу RENAULT MEGANE в сумі 109 693,48 грн, в решті позовних вимог просять відмовити у зв`язку з відсутністю будь-яких заощаджень у відповідача, про які зазначає позивачка.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, у тому числі відеозапис, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Суд встановив, що згідно з рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.05.2024 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2000 до 30.05.2024.

В період шлюбу подружжя придбало транспортний засіб автомобіль RENAULT MEGANE, 2009 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , сторони не заперечують, що зазначений автомобіль є спільним майном подружжя і належить кожному з подружжя в рівних частках.

У ході судового розгляду відповідач та його представник не заперечували проти задоволення позовних вимог в частині компенсації позивачки вартості 1/2 частки зазначеного автомобіля в сумі 109 693,48 грн, виходячи з вартості спірного траспортного засобу, визначеної згідно з висновком експерта від 10.06.2025 № 1318 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, в розмірі 219 386,96 грн.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 , дочка позивачки та відповідача, надала показання, що батьки постійно збирали грошові кошти на придбання власного житла, їй відомо, що батьки мали намір купити 1/4 частину будинку у АДРЕСА_1 , яку вони орендували та проживали сім`єю, зазначені кошти зберігалися за вказаною адресою, свідок не змогла уточнити конкретну суму коштів, яка була наявна останній раз, коли вона їх бачила у січні 2024 року, коли мати робила відеозапис, зазначила, що кошти зберігалися в доларах США, сума підписувалася на конверті. Також свідок пояснила, що 08.03.2024 батьки посварилися і вона з матр`ю з`їхали у той же день від батька.

Свідок ОСОБА_4 , сестра позивачки, надала показання, що їй відомо, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 близько 20 років збирали кошти на придбання власного житла, які зберігалися за місцем проживання сім`ї готівкою.

На дослідженому в судовому засіданні відеозаписі, долученому позивакою на СD-диску до позовної заяви, невідома особа, за поясненнями позивачки, це була особисто ОСОБА_1 , яка самостійно здійснювала відеозапис у січні 2024 року, в помешканні перераховує купюри номіналом 100 доларів США в загальній кількості 153 штуки та номіналом 50 доларів США в кількості 3 штуки, на конверті наявні замальовані цифри та написано цифри "15450".

Суд зазначає, що на підставі наданих позивачкою доказів, у тому числі показань свідків, неможливо достовірно встановити наявність заощаджень подружжя в сумі 15 450 доларів США, зокрема, станом на січень 2024 року та 08.03.2024, а також, що кошти, які перераховано на доданому до позовної заяви відеозаписі, дійсно належать подружжю на праві власності та є їхніми заощадженнями, про які вказували свідки. Крім того, суд вважає слушними доводи представника відповідача про відсутність можливості встановити справжність купюр.

У рішенні Конституційного Суду України від 19.09.2012 у справі щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України № 1-8/2012 (№ 17-рп/2012) встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу).

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Примусове припинення права власності можливе лише згідно зі ст. 365 ЦК України.

Суд не встановив обставин, які б давали суду підстави для відступу від принципу рівності часток подружжя в спільному сумісному майні, тому, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог в частині компенсації 1/2 частки вартості транспортного засобу RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання спільним майном подружжя зазначеного транспортного засобу та стягнення з відповідача на користь позивачки суми компенсації 1/2 частки вартості спірного автомобіля, який, з урахуванням заявлених позовних вимог, внаслідок поділу спільного майна подружжя підлягає залишенню в особистій приватній власності відповідача. В решті позовних вимог суд відмовляє в зв`язку з недоведеністю з наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 13, 28, 81, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя транспортний засіб RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб., номер кузова НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2009 року випуску, об`єм двигуна 1461 см куб., номер кузова НОМЕР_2 , що становить 109 693,48 грн (сто дев`ять тисяч шістсот дев`яносто три гривні 48 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 ) 1 096,93 грн (одну тисячу дев`яносто шість гривень 93 коп.) витрат зі сплати судового збору, а також 4 000,00 грн (чотири тисячі гривень 00 коп.) у відшкодування витрат на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.07.2025.

Суддя Вікторія МОСКАЛИК