РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Ішуніної Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Воловіченко Л. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за спільною заявою подружжя ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаною заявою в якій просять розірвати шлюб між ними, зареєстрований у 2006 році Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1018.

Свої вимоги обґрунтовують тим, що вони 08 вересня 2006 року зареєстрували шлюб, мають двох спільних дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя, шлюбні відносини між ними фактично припинені та спільне господарство не ведуть. Вважають, що подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечитиме їхнім інтересами та інтересам дітей. Зазначають, що між ними досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільних дітей, про що свідчить нотаріально посвідчений договір.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2025 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2025 року відкрито провадження по вищевказаній справі та призначено в порядку окремого провадження судове засідання.

Заявники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, однак у матеріалах справи містяться заяви заявників про розгляд справи у їх відсутність.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Судом установлено, що 08 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08 вересня 2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, серії НОМЕР_1 , актовий запис № 1018.

Після одруження прізвище заявника 2 - « ОСОБА_1 ».

Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27 січня 2011 року, та малолітню дочку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 03 квітня 2015 року.

Заявники уклали договори про припинення права на аліменти у дітей у зв`язку з набуттям ними права власності на квартиру, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. та зареєстровані в реєстрі за № 1903, № 1899, договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чухрій О. С. 21 травня 2025 року та зареєстрований в реєстрі за № 999, якими визначили місце проживання дітей, участь батька у вихованні та утриманні дітей.

Зі змісту заяви вбачається, що заявники не ведуть спільного господарства, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування.

Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною другою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-другої статті 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Частиною третьою статті 109 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, суд вважає, що заява подружжя про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам заявників, враховуючи, що жоден з них не зазначив про необхідність надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

З огляду на викладене та керуючись статтею 51 Конституції України, статтями 105, 109, 112 Сімейного кодексу України, статтями 1-23, 76-81, 89, 95, 131, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 293-294, 352, 354, 355 ЦПК, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 08 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Щевченківського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 1018.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

заявник 1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

заявник 2 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Л. М. Ішуніна