Провадження № 2/161/4874/25
У Х В А Л А

про самовідвід судді

21 липня 2025 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Гриня О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

В провадження Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшла ця справа.

21 липня 2025 року головуючим суддею Гринем О.М. подана заява про самовідвід від участі у справі у зв`язку з тим, що відповідач у справі ОСОБА_1 доводиться йому троюрідним братом.

Дослідивши письмові матеріали заяви, суд дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Європейський Суд з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 9.11.2006 року зазначив, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 43).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (див. рішення у справі " De Cubber проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), від 26 жовтня 1984 року, п. 26). Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) та рішення у справі "Castillo Algar проти Іспанії" (Castillo Algar v. Spain), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Таким чином, наявність безсторонності визначається фактором, чи забезпечення судом умов, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності, про що і зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Білуха проти України від 9 листопада 2006 року та Справа Мироненко та Мартенко проти України» від 10.12.2009 року.

В даному випадку, як слідує з матеріалів справи, відповідач доводиться головуючому судді троюрідним братом.

Хоча троюрідний брат не входить до переліку близьких осіб, який визначений у п.1 ч.1 ст.36 ЦПК України, ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», але з точки зору стороннього спостерігача можуть виникнути сумнів в об`єктивності судді, з огляду на розгляд справи стосовно родича.

У зв`язку з вищенаведеним, для забезпечення доступу сторін до безстороннього та неупередженого суду, заяву про самовідвід слід задовольнити, на підставі п.5 ч.1 т.36 ЦПК України.

Керуючись ст.40 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня Олександра Миколайовича про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Луцького міськрайонного суду Волинської області Гриня Олександра Миколайовича від розгляду цивільної справи №161/14332/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Справу передати для визначення іншого головуючого судді в порядку ст.33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та підписаний 21 липня 2025 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Олександр ГРИНЬ