Дата документу 04.08.2025Справа № 554/7373/25
Провадження № 2-др/554/57/25
04 серпня 2025 року м.Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:
головуючого судді Чуванової А.М.,
за участю секретаря судового засідання Єсліковської О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рак А.С. про ухвалення додаткового рішення суду у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Шевченківського районного суду міста Полтави від 11.07.2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.05.2025 року і до досягнення дочкою повноліття.

До суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Рак А.С. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій представник просить ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн.

Заява мотивована тим, що судом не вирішено питання про стягнення судових витрат на користь позивача з відповідача.

До заяви долучено договір про надання правничої допомоги б/н від 04.06.2025 року, укладений між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Юридичний Альянс» в особі Рака А.С., додаткову угоду до договору за №1/1 від 14.07.2025 року; акт про приймання-передачу наданих послуг від 14.07.2025 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру №87 від 14.07.2025 року.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 14.07.2025 року надані наступні послуги адвокатом клієнту: консультація адвоката по справі №554/7373/25- 500 грн.; ознайомлення з матеріалами справи №554/7373/25 та аналіз судової практики 1000 грн.; підготовка та надсилання адвокатського запиту до АТ «Полтаваобленерго» від 04.06.2025 №1Д 500 грн.; аналіз відповіді на адвокатський запит, оформлений листом АТ «Полтаваобленерго» від 11.06.2025 №01.1/13666 500 грн.; підготовка та подання відповіді на відзив разом з додатками по справі№554/7373/25- 2000 грн.; участь у судовому засіданні 11.07.2025 по справі №554/7373/25- 2500 грн.; підготовка додаткової угоди від 14.07.2025, акту приймання-передачі наданих послуг від 14.07.2025 по справі№554/7373/25- 500 грн.

В заяві зазначено, що позивач 14.07.2025 року фактично поніс витрати на правову допомогу по даній справі у сумі 7 500 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нестеренко Н.М. подала до суду письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить у задоволенні заяви представника позивача адвоката Рак А.С. про ухвалення додаткового рішення відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Зазначила, що на думку відповідача адвокатом Рак А.С. було виконано незначний обсяг роботи та наданих послуг, що підтверджується змістом його ж акту наданих послуг та поданими процесуальними документами до суду. Зокрема, текст відповіді на відзив, поданий позивачем, містить значну кількість граматичних та стилістичних помилок, а також не релевантні посилання на статті КАС України та постанови Верховного Суду у адміністративних справах, хоча дана справа є цивільною, що свідчить про формальний підхід до надання правничої допомоги. Крім того, зазначений документ не містить достатніх та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.

Також наголошує на тому, що адвокат не брав участі у складанні позовної заяви, що є одним із ключових етапів ведення справи. Відповідно, заявлена сума у 7500 грн. є значною та, на думку відповідача, непропорційною складності даної категорії справи (стягнення аліментів), яка є типовою для судової практики. Тож заявлений до стягнення розмір понесених судових витрат є абсолютно неспівмірним із обсягом робіт, що був виконаний адвокатом.

Крім того, вартість, зазначена в акті приймання-передачі наданих послуг за окремі пункти акту, є необґрунтовано завищеною, адже деякі з них, по суті, дублюють одне одного та є частиною єдиного процесу надання послуг, хоча й тарифіковані як окремі дії, що необґрунтовано збільшує загальну вартість. Наприклад «консультація адвоката» та «ознайомлення з матеріалами справи та аналіз судової практики» часто є взаємопов`язаними і можуть розглядатися як один комплексний етап роботи. Крім того, ці пункти фактично відображають підготовчий етап, який є необхідним для будь-якої справи і не можуть бути самостійною підставою для стягнення непропорційно великих сум. Окрім того, підготовка та подання відповіді на відзив, а також інші процесуальні документи мають стандартний зміст, що не потребує значних витрат часу на підготовку та, відповідно, високої оплати.

Особливо дивним та необґрунтованим є включення в окремий платний пункт послуги з «підготовки додаткової угоди від 14.07.2025 року та акту приймання-передачі наданих послуг від 14.07.2025 року». Звертає увагу на те, що у даному випадку зазначена додаткова угода фактично складається з не більше ніж половини сторінки тексту і є суто технічним документом, що лише фіксує вже надані послуги. Її підготовка не потребує значних інтелектуальних зусиль, глибокого аналізу справи чи суттєвих часових витрат. Фактично створення таких документів є невід`ємною складовою оформлення вже виконаної роботи, а не самостійною послугою, що має окремо оплачуватися. Отже, окрема оплата такої формальної дії, яка включена до загальної суми в 7 500 грн., свідчить про штучне завищення вартості правничої допомоги, що не відповідає принципам розумності та співмірності судових витрат.

У зв`язку з тим, що позивачем були пред`явлені вимоги про стягнення коштів на оплату правничої допомоги, які є абсолютно неспівмірними з реальними обсягами послуг, а заявлений розмір витрат не підтверджується належними та допустимими доказами, представник відповідача просила відмовити у задоволенні заяви (а.с.123-125).

Позивач та її представник до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, в заяві просили про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач та його представник до суду не з`явилися, в заяві просили про розгляд справи у відсутність.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд вирішив розглянути заяву у відсутність учасників справи, які не з`явились до суду, на підставі наявних даних і доказів.

Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захистити себе у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із частиною другою статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до положень частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Нормами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2022 року в справі №922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар. Останній може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Із заяви представника позивача вбачається, що адвокатом надано правову та професійну правничу допомогу позивачу на загальну суму 7 500 грн., і цю обставину представник підтверджує наданими і приєднаними до матеріалів справи письмовими доказами: договором про надання правничої допомоги б/н від 04.06.2025 року, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та адвокатським об`єднанням «Юридичний Альянс» в особі Рака А.С. (а.с.108); додатковою угоду до договору за №1/1 від 14.07.2025 року (а.с.106); актом про приймання-передачу наданих послуг від 14.07.2025 року (а.с.106 зворот); квитанцією до прибуткового касового ордеру №87 від 14.07.2025 року (а.с.107); довіреністю від 19.06.2025 року (а.с.61).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд враховує практику Верховного Суду, а саме: що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатись у ці правовідносини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц); що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу наданих послуг (постанова Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 12.05.2021 у справі №235/4969/19).

Водночас Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, понесених позивачем ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України.

Відповідачем заявлено про неспівмірність та необґрунтованість витрат позивача на правничу допомогу.

Суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, в разі заявлення іншою стороною клопотання про їх неспівмірність.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 року (справа N907/357/16).

Суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу є надто завищеним.

Зважаючи на складність справи та виконаних адвокатом робіт, час витрачений ним на їх виконання, обсяг наданих ним послуг під час слухання справи у суді, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

За таких обставин, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, на думку суду, витрати ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково у розмірі 3 000 гривень, оскільки такі витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, підготовка, складення та подання до суду відповіді на відзив, участь в одному судовому засіданні, та відповідають критерію реальності витрат, розумності їхнього розміру. В стягненні решти витрат на правничу допомогу слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 137, 141, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

В стягненні решти витрат на правничу допомогу - відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М.Чуванова