ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4064/25 Справа № 207/2522/23 Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сологуб Дмитро Олександрович, на рішення Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року в цивільній справі номер 207/2522/23 за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року до Баглійського районного суду Дніпропетровської області звернулось Акціонерне товариство «Сенс Банк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_1 уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631318813 та підписав анкету-заяву про акцент публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк», згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 200000,00 грн. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Відповідач отримав кошти, але своїх зобов`язань у повному обсязі не виконав.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №631318813 у розмірі 101340,84 грн.

Рішенням Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №631318813 від 10 грудня 2019 року у розмірі 99470,86 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 59024,60 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 417,40 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 40028,86 грн, судові витрати 2634,47 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Акціонерному товариству «СЕНС БАНК» відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сологуб Д.О., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 08.01.2025 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним, винесеним із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Доказами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 року №566, оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

На думку апелянта, розрахунок заборгованості є неналежним доказам наявності боргу за кредитним договором, оскільки не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення дій одної сторони (банку).

Матеріали справи не містять доказів отримання грошових коштів на рахунок клієнта, таких як платіжне доручення, як і не містять доказів отримання банківської картки та строку її дії.

Посилаючись на оферту і паспорт споживчого кредиту, суд помилково дійшов висновку про погодження між банком і клієнтом всіх істотних умов кредитного договору. Сама по собі оферта (а не договір, як зазначає банк) є лише частиною спірного договору про банківське обслуговування. Матеріали справи не містять копії договору, на який наявне посилання у оферті та паспорті споживчого кредиту, а його умови, як судом так і учасниками не досліджувались.

Кредитний ліміт становить не 200000,00 грн, а 30600,00 грн, на що суд не звернув увагу при вирішенні справи.

Банком у позові не розкрито, а судом не зазначено, що значить «прострочене тіло кредиту» в розумінні банку, яким чином та на підставі яких умов споживчого кредиту воно сформовано та саме в сумі 40028,86 грн. Плата відповідача за прострочене тіло кредиту не визначена. Тобто, судом помилково задоволено вимогу про стягнення 40028,86 грн за прострочене тіло кредиту, адже в матеріалах справи відсутні докази права банку на збільшення кредитного ліміту, фактичне нарахування відсотків на відсотки та погашення заборгованості клієнта грошовими коштами самого банку шляхом їх зарахування на утворену спірну заборгованість штучно збільшує заборгованість позичальника та фактично віднесена банком до простроченого кредиту.

За відсутності доказів погодження між позичальником і банком умов нарахування, неустойка зазначена в розрахунку за період з 10.01.2020 року по 10.02.2023 року в загальній сумі 39231,04 грн стягненню не підлягає, а загальний розмір заборгованості повинен бути зменшений на її суму, а саме: 101340,84 грн 39231,04 грн = 62109,80 грн.

Від відповідача АТ «Сенс Банк» відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 145, 146).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих

учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 10 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_1 підписав оферту на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» та паспорт споживчого кредиту, яким передбачено наступні умови: максимальний ліміт кредитної лінії 200000,00 грн, процентна ставка 26% річних, обов`язковий мінімальний платіж 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією ( а.с. 5, 6зв).

Також 10 грудня 2019 року відповідачем підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» (а.с. 5зв).

Згідно з розрахунком заборгованість за кредитним договором станом на 22 січня 2023 року становить 101340,84 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 59024,60 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 417,40 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 40028,86 грн, неустойки (комісія, штраф) у розмірі 1869,98 грн ( а.с. 9).

На підтвердження користування відповідачем кредитними коштами до матеріалів справи долучено банківську виписку (а.с. 10 22).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості саме в певному обсязі.

Апеляційний суд не може в повному обсязі погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша

фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Сенс Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1049 Кодексу, вказаного вище, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 10 грудня 2019 року відповідач ОСОБА_1 підписав оферту на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» № та паспорт споживчого кредиту, яким передбачено наступні умови: максимальний ліміт кредитної лінії 200000,00 грн, процентна ставка 26% річних, обов`язковий мінімальний платіж 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією.

Також 10 грудня 2019 року відповідачем підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк».

З розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитним договором № станом на 22 січня 2023 року становить 101340,84 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 59024,60 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 417,40 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 40028,86 грн, неустойка (комісія, штраф) у розмірі 1869,98 грн.

Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

На підтвердження користування відповідачем кредитними коштами до матеріалів справи долучено банківську виписку.

Разом з тим, з наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, відповідачем було погашено нараховану банком неустойку за період з 10 березня 2022 року по 22 січня 2023 року у розмірі 25399,11 грн (а.с. 9).

24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу.

Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, враховуючи викладене, неустойка (штраф) за кредитним договором № від 10 грудня 2019 року у розмірі 25399,11 грн підлягає списанню банком, та не підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Відтак, тіло кредиту має бути зменшено за кредитним договором від 10 грудня 2019 року на суму 25399,11 грн, за рахунок якої воно було збільшено, тому є обґрунтованим в сумі 33625,49 грн (59024,60 грн - 25399,11 грн).

Враховуючи наведене, відсотки за кредитом також мають бути пропорційно зменшені, та є обґрунтованими у сумі 179,61 грн.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором на викладене вище уваги не звернув, тому не в повному обсязі виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви АТ «СЕНС БАНК» сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн (а.с. 2), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 1955,48 грн.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3220,80 грн (а.с. 138зв), тому з позивача АТ «СЕНС БАНК» на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 874,22 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сологуб Дмитро Олександрович, - задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» () заборгованість за кредитним договором №631318813 від 10 грудня 2019 року у розмірі 73833,96 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 33625,49 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 179,61 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 40028,86 грн.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1955,48 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 874,22 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: