Справа № 354/794/25
Провадження № 2/354/449/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 липня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ковалюк О.М.,

за участю секретаря судового засідання Лук`янова О.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Яремче цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад обставин справи

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (надалі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС») заборгованість за кредитним договором № 9711003 від 07.04.2024 в розмірі 20 957,30 грн, яка складається з: 7150,00 грн - заборгованість по кредиту, 13 807,30 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, судові витрати в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.04.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №00-9711003 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора. Позивач стверджує, що відповідачка, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт первісного кредитора та ознайомилася з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ,після чого добровільно, без примусу чи тиску відповідачка заявила про бажання отримання коштів, зареєструвалася на Сайті, під час чого пройшла процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками Сайту Кредитодавця, тобто вказала свої особисті персональні ідентифікаційні дані.

Таким чином, під час укладення кредитного договору, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» здійснило верифікацію відповідачки згідно з вимогами, встановленими Постановою НБК «Про затвердження положення про здійснення установами фінансового моніторингу, що передбачено та узгоджено умовами кредитного договору.

Кредитний договір підписано ОСОБА_1 щляхом введення одноразового ідентифікатора 82185, Кредитодавець теж наклав електронний підпис уповноваженого працівника з кваліфікованою електронною позначкою часу, що підтверджується положеннями кредитного договору та довідкою про ідентифікацію. Тобто сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, розміру і типу процентної ставки.

На виконання умов договору ТОВ «МАКС КРЕДИТ» надало відповідачці шляхом переказу коштів безготівковим нарахуванням через компанію ТОВ «Платежі онлайн» на платіжну

картку № НОМЕР_1 кредит в розмірі 6 500,00 грн, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі.

21.10.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників за вказаним вище договором факторингу від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 24207,30 грн, з яких: 7 150,00 грн - заборгованість по кредиту, 13 807,30 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 3 250,00 грн- штрафні санкції.

Сума заборгованості підтверджується випискою з особового рахунку за період з 21.10.2024 по 15.05.2025, однак на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідачки по кредитному договору.

Позивач додатково повідомляє, що не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій.

На підставі наведеного, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за договором кредитної лінії №00-9711003 від 07.04.2024 в розмірі 20957,30 грн та понесені судові витрати.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі

Ухвалою судді від 02.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачці у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову та витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо емітування на ім`я ОСОБА_1 платіжної картки, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, а також інформацію про фінансовий номер телефону ОСОБА_1

23.07.2025 судом отримано інформацію від АТ «ПРИВАТБАНК», на виконання ухвали суду від 02.06.2025, з підтверджуючими документами, а саме: довідка № 20.1.0.0.0/7-250703/66843-БТ від 10.07.2025 про те, що в банку емітовано карту № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 ; підтвердження інформації, що телефон на номером НОМЕР_3 є фінансовим номером ОСОБА_1 та виписка від 09.07.2025 за договором б/н відповідача за період з 07.14.2024 по 12.04.2024.

03.06.2025 позивачем долучено актуальну довіреність ТОВ «ФК «ЕЙС» на адвоката Тараненка Артема Ігоровича.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи; рекомендовані повідомлення на 11.06.2025, 07.07.2025 та 24.07.2025 згідно відстеження за трекінгом АТ «УКРПОШТА» повернуто відправнику в зв`язку з відсутністю адресата на вказаною адресою. Відтак, суд, згідно з ст. 280 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі документів та доказів, які є в матеріалах справи.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 07.04.2024 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «МАКС КРЕДИТ» договір кредитної лінії № 00-9711003 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого, позивач надає відповідачці грошові кошти в сумі 6500,00 грн на строк користування 360 днів, а відповідачка зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 2,47% в день за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Крім того, відповідно до кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в розмірі 10% від суми кредиту в сумі 650,00 грн (а.с. 28-33).

Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, одноразовим ідентифікатором 82185 об 21:54:39. Введення позичальницею одноразового ідентифікатора відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та прирівнюється до підписання Договору. Таким чином відповідачка уклала договір кредитної лінії № 00-9711003 від 07.04.2024. Факт надіслання 12.06.2024 об 16:14:20 одноразового ідентифікатора ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_3 , підтверджується довідкою про ідентифікацію(а.с.40 зворот). Зазначений номер телефону міститься в анкетних даних ОСОБА_1 в АТ «ПРИВАТБАНК» та є фінансовим номером платіжної картки № НОМЕР_2 відповідно до листа АТ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-250703/66843-БТ від 10.07.2025.

Згідно з п. 1.5.1 вказаного договору кредитної лінії стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії.

Відповідно до п. 1.6 договору Кредитодавець нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00% від суми кредиту та складає 650,00 грн (п. п. 1.6 Договору).

Умови кредитування підтверджуються паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачкою з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 46597 (а.с.39-40).

ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору, що підтверджується виданою ТзОВ «Платежі онлайн» інформаційною довідкою № 1289/10 від 30.10.2024 та додатку до неї, зокрема ОСОБА_1 07.04.2024 об 21:54:44 на банківську картку № НОМЕР_1 було перераховано 6500,00 грн кредитних коштів згідно договору кредитної лінії № 00-9711003 від 07.04.2024, номер трансакції 41251-60830-39654 (а.с. 41-44).

Згідно детального розрахунку заборгованості ОСОБА_1 складеного ТОВ «МАКС КРЕДИТ», станом на 21.10.2024 вона становить 20 957,30 грн та складається з наступного: 6500,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 13807,30 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 650,00 грн заборгованість на нарахованими комісіями (а.с.8).

21.10.2024 ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» уклали Договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором, про що складено Акт прийому передачі Реєстру боржників (а.с.9-17).

Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 від ТОВ «ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 20 957,30 грн, що складається з: 7150,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 13807,30 грн - заборгованість за нарахованими відсотками (а.с.18-19).

Отже, ТОВ «ФК «ЕЙС», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до ОСОБА_1 щодо погашення наявної в неї заборгованості за Кредитним договором № 00-9711003 від 07.04.2024 на загальну суму 20 957,30 грн, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України.

Згідно з випискою по особовому рахунку відповідачки на період -21.10.2024-15.05.2025 загальна сума заборгованості станом на 15.05.2025 становить 24207,30 грн, яка складається з: 7150,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13807,30 грн - прострочена заборгованість за процентами 3250,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (а.с.47).

Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, кредитні кошти та відсотки за користування кредитом повністю не сплатила, у зв`язку з чим в неї виникла заборгованість в загальному розмірі 20957,30 грн, оскільки позивач не заявляє вимог щодо стягнення штрафних санкцій.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України.

Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства.

Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків.

Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, та враховуючи достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачкою та відповідною фінансовою установою, наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем за кредитним договором, з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 07.04.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 шляхом заповнення відповідачкою заявки на сайті, з введенням одноразового ідентифікатора 82185, був укладений договір кредитної лінії № 00-9711003 від 07.04.2024 на підставі якого кредитор перерахував грошові кошти ОСОБА_1 в сумі 6500,00 грн на її банківську карту № НОМЕР_1 . Кредит надано на суму 6500,00 грн, строк кредитування до 02.04.2025. Відповідачка не сплатила отриману суму кредиту та відсотки за користування ними, відтак заборгованість в сумі 20957,30 грн. залишилась непогашеною.

Незважаючи на те, що сторони узгодили нарахування відсотків у розмірі 2,47 %, розрахунок заборгованості, що міститься в матеріалах справи, відповідає вимогам статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, й була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що набрав чинності 24.12.2023.

ТОВ «МАКС КРЕДИТ» за договором факторингу № 21102024-МК/Ейс від 21.10.2024 відступило право вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» Таким чином, до позивача перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за договором кредитної лінії № 00-9711003 від 07.04.2024.

Враховуючи те, що строк виконання зобов`язання ОСОБА_1 настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачкою не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заборгованості за договором кредитної лінії № 00-9711003 від 07.04.2024 в розмірі 20 957,30 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 265 ЦПК України передбачено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідачки витрати на професійну правову допомогу в сумі 7 000,00 грн., які є видом судових витрат.

Вирішуючи дану вимогу, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу

між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн надано Договір про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, що укладений між ТзОВ «ФК «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», Додаткову угоду № 32 від 07.04.2025 та Акт прийому передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до цього Договору від 15.05.2025, на суму 7000,00 грн, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, довіреністю на представництво інтересів ТОВ «ФК «ЕЙС» адвокату Тараненко А.І. ( а.с.20-24, 56-62).

Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище.

Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.03.2025 у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи.

Відповідачка не заявляла клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не вказувала на обставини, за яких, як на її думку, заява не підлягала б до задоволення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу.

Зважаючи те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути в користь ТОВ «ФК «ЕЙС» судові витрати в сумі 2422,40 гривень судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 288-289 ЦПК України, -

у х в а л и в:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9711003 від 07.04.2024 в розмірі 20 957,30 (двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 30 копійок.

3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» сплачений судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Яремчанським міським судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» «ЕЙС» , місцезнаходження: Харківське шосе, будинок №19, офіс 2005, м. Київ, 02090.

Відповідачка: ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуюча суддя: Оксана КОВАЛЮК