Справа № 2/714/165/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" липня 2025 р. м. Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :
головуючого-судді Єфтемій С.М.
за участю : секретаря судових засідань Постевка Г.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
За вказаною адресою, за час шлюбу, подружжям, за спільні кошти зведено домоволодіння, яке складається з житлового будинку А загальною площею 74,30 кв.м житловою площею 51,20 кв.м, сараю літ. Б, убиральні літер В, гараж з погребом літер Г, огорожа 1-8, вигрібної ями 9. Право власності на частину побудованого ними під час шлюбу домоволодіння на підставі свідоцтва про право власності, виданого Герцаївською міською радою 02.03.2011 р., зареєстровано за ОСОБА_1 позивачкою.
Оскільки житловий будинок з господарськими спорудами зведено на земельній ділянці, набута за час шлюбу, то вважає що останнє є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, яку просила поділити, визнавши за нею право власності на ідеальну частку у такому майні.
Позивачка у судове засідання не з`явилась, від її представника - адвоката Апетракіоає Г.В. надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просив їх задоволити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в.ч. і через офіційний сайт Судової влади, в судове засідання не з`явився. За таких обставин, в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням думки представника позивачки, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України рішення не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.
Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 липня 1973 року до 02 вересня 2008 року.
Судом встановлено, що сторони під час шлюбу за спільні кошти побудували домоволодіння в АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку А загальною площею 74,30 кв.м житловою площею 51,20 кв.м, сараю літ. Б, убиральні літер В, гараж з погребом літер Г, огорожа 1-8, вигрібної ями 9. Право спільної часткової власності на вказане домоволодіння оформлено за сторонами на підставі рішення Герцаївської міської ради від 24 лютого 2011 року № 14.
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Рєєстру прав власності на нерухоме майно № 411555759 від 05.02.2025 року за позивачкою зареєстровано право спільної часткової власності на частку на спірне домоволодіння.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України).
Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України).
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (частина перша статті 63 СК України).
Пленумом Верховного Суду України у пункті 18-2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції від 19 березня 2010 року), роз`яснено, якщо на земельній ділянці, яка є особистою приватною власністю одного з подружжя, а не спільною сумісною власністю подружжя, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.
Згідно з частиною четвертою статті 120 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований; згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Таким чином, вимоги позивача суд знаходить обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судові витрати.
На підставі наведеного, ст.ст. 60, 61,63 СК України, ст. ст. 120,125 ЗК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 178, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1231,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено «24» липня 2025 року.

Суддя: