КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3113/24
Провадження № 8/552/6/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.08.2025 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.

при секретарі - Цимбалюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтава заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 21.10.2024 року по справі №552/3113/24 за нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В:

14.07.2025 року до Київського районного суду м.Полтави звернувся ОСОБА_1 з заявою про перегляд рішення суду від 21.10.2024 року по справі №552/3113/24 за нововиявленими обставинами. В заяві просив суд заяву задовольнити. Змінити рішення Київського районного суду м. Полтави від 21.10.2024 у справі №552/3113/24 (провадження № 2/552/2131/24) у частині відмови в задоволенні частини позовних вимог. Задовольнити позов повністю та встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неповнолітніх синів - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав, що викладені у заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 21.10.2024 року по справі №552/3113/24 за нововиявленими обставинами підтримує, щодо її задоволенні не заперечує.

Третя особа Виконавчий комітет Київської районної в м.Полтави ради в судове засідання свого представника не направила, проте попередньо надали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Заслухавши заявника ОСОБА_1 , допитавши свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч.5 ст.423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пп.3-5, 7 своєї Постанови «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» №4 від 30 березня 2012 року, суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається; вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини; обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги; процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку; обставини, які відповідно до п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 березня 2023 року у справі №154/3029/14-ц висловила наступну правову позицію «Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді.

Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення в уже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.»

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Полтави від 21.10.2024 року (справа № 552/3113/24) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання неповнолітніх дітей, встановлення факту виховання та утримання дітей задоволено частково. Шлюб, зареєстрований 25 грудня 1993 року міським Палацом шлюбів м. Полтави між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 2789 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишено ОСОБА_7 . Визначено місце проживання неповнолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідно до статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991року у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучатися зі своєю матір`ю.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави- учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави- учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо

Відповідно до статті 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Так, під час розгляду справи неповнолітні сини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживаються та знаходиться на утриманні батька ОСОБА_1 , який піклується про них, утримує, доглядає, розвиває, спілкується з ними в необхідному обсязі.

З часу розірвання шлюбу ОСОБА_3 , фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків: не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їхнім навчанням, не відвідує навчальні заклади та батьківські збори, не забезпечує матеріальну чи моральну підтримку.

Батько ж, навпаки, забезпечує всі умови для повноцінного розвитку дітей: утримує їх, піклується про здоров`я, освіту, моральне та соціальне становлення.

Так у відповідності до характеристик, наданих на дітей навчальними закладами, саме батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню синів, цікавиться навчанням, підтримує їх у всьому.

Даний факт в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Крім того, судом встановлено, що станом на час ухвалення рішення від 21.10.2024 у справі №552/3113/24 суд не мав повної інформації про фактичне самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, її тривалу відсутність участі у вихованні дітей, відсутність інтересу до їхнього навчання, стану здоров`я та побуту. Лише після набрання рішенням законної сили, у процесі подальшого проживання дітей з батьком, ці обставини набрали сталого характеру та підтвердилися документально, зокрема довідками з навчальних закладів, характеристиками, свідченнями сусідів, які долучені до матеріалів справи.

У даному випадку обставини самоусунення матері від виховання дітей,фактичне виконання всіх батьківських обов`язків виключно батьком,а також необхідність юридичного підтвердження цього факту для реалізації батьком прав від імені дітей у медичних, освітніх, адміністративних структурах є такими, що мають істотне значення, входять до предмета доказування у справі, впливають на висновки суду щодо прав та обов`язків сторін і не могли бути повністю встановлені або передбачені на час ухвалення попереднього рішення.

Згідно з ч.3 ст.429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення.

Згідно приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, від 18 листопада 2004 року).

Враховуючи встановлені у справі нововиявлені обставини, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 21.10.2024 року по справі №552/3113/24 за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.3-13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355, 423, 424, 429 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду від 21.10.2024 року по справі №552/3113/24 за нововиявленими обставинами задовольнити.

Змінити рішення Київського районного суду м.Полтави від 21.10.2024 року у справі №552/3113/24 (провадження №2/552/2131/24) у частині відмови в задоволенні частини позовних вимог.

Задовольнити позовні вимоги повністю.

Шлюб, зареєстрований 25 грудня 1993 року міським Палацом шлюбів м. Полтави між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 2789 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачці залишити ОСОБА_7 .

Визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Встановити факт самостійного утримання та виховання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 неповнолітніх синів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Заявник (позивач) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ;

Заінтересована особа (відповідач) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ;

Заінтересована особа (третя особа) служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, місцезнаходження: м. Полтава, вул. Решетилівська, .

Рішення виготовлено 01.08.2025 року.

Головуючий Т.Турченко