Провадження № 2-з/643/66/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 Салтівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Довготько Т.М.

секретаря судового засідання Шалі А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові без повідомлення учасників справи заяву представника Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» - Мельник Вікторії Валеріївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання фраудаторного правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ

Представник Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» - Мельник В.В. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1кв.м., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анікєєвою Д.А. 26.12.2015, індексний номер 27555825; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.; припинити право власності ОСОБА_2 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1кв.м.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 27555825, прийняте державним реєстратором приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анікєєвою Д.А. на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,1кв.м.

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 29.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Представник Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» - Мельник В.В. подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 66,1 кв.м., яка належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Анікєєвою Д.А. 26.12.2015, індексний номер 27555825; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду заява про забезпечення позову передана до провадження судді Довготько Т.М. 28.07.2025.

В обґрунтування заяви зазначено, що Ухвалою Московського районного суд м. Харкова від 09.12.2015 у справі № 643/12326/15-ц, з метою забезпечення позову ПАТ «Банк Кредит Дніпро» було накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 24.05.2018 рішенням Московського районного суду м. Харкова (справа № 643/12326/15-ц) стягнуто з ОСОБА_1 на користь Банку - 634 722,88грн., а також 3 654,00грн. судового збору. 02.08.2018 Московський районний суд м.Харкова видав виконавчі листи у справі. 05.09.2018 Московським ВДВС м.Харкова було відкрито виконавче провадження №57068877 про стягнення судового збору в розмірі 3654,00грн, а також виконавче провадження №57068969 про стягнення безпідставно отриманих грошей в розмірі 634 722,88грн. У зв`язку з тим, що виконавче провадження тривало з 05.09.2018, а заборгованість ОСОБА_1 в повному обсязі досі не погашено, Банк направив заяву до Салтівського ВДВС у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, якою просив повернути виконавчий лист без подальшого виконання, на підставі п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», після чого виконавчий лист було передано приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Нелюбі М.А. 10.09.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Нелюбою М.А. було відкрито виконавче провадження № 76016235. З моменту відкриття виконавчого провадження вказаним приватним виконавцем на користь Банку не було стягнуто наявний залишок заборгованості 193 360,81грн. У зв`язку з цим Банк 16.06.2025 направив приватному виконавцю лист з проханням звернути стягнення на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на: 1) транспортний засіб марки DAEWOO, модель Т13110, номерний знак НОМЕР_1 ; квартиру у АДРЕСА_1 . 19.06.2025 Банком було отримано відповідь від приватного виконавця Нелюби М.А., що вказаний транспортний засіб перебуває в розшуку; а квартира у АДРЕСА_1 відчужена ОСОБА_1 26.12.2015 на користь ОСОБА_2 . Виходячи з того, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , спрямований на перехід права власності на нерухоме майно з метою уникнення звернення стягнення на це майно та ухилення від виконання рішення суду про стягнення коштів із ОСОБА_1 , представник позивача вважає, що існує реальна загроза, (а не припущення) невиконання чи реального утруднення виконання рішення суду у випадку визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та неможливість звернення стягнення на неї.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується в тому числі забороною вчиняти певні дії.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу N 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення «Броньовський проти Польщі»). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення «Спорронг та Лонрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар» (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18 висловила висновки щодо застосування норм права, згідно яких співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, суд установлює під час ухвалення рішення по суті спору, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови у вжитті заходів забезпечення позову з огляду на недоведеність або необґрунтованість заявлених позовних вимог. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Дослідивши отримані матеріали, суд доходить до висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення заяви з огляду на таке.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, зокрема Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.06.2025 № 431720286, Квартира АДРЕСА_2 , зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2015.

Згідно з чинним законодавством України та висновками щодо застосування норм права, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 по справі № 381/4019/18, на даній стадії розгляду справи суд позбавлений можливості надавати по суті оцінку доведеності або обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 19.02.2021 року в справі № 643/12369/19, відсутність доказів на підтвердження дійсного наміру відповідача відчужити майно не може бути підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки забезпечення позову у спорі, який має майновий характер, спрямоване на виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Ураховуючи доводи заяви про забезпечення позову, а також ту обставину, що спірна Квартира є предметом спору, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження нерухомого майна на користь інших осіб, які не є учасниками справи, а відтак істотно ускладнити або унеможливити виконання можливого рішення суду, а також ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача.

За таких обставин суд приходить до висновку, що накладення заборони відчуження спірної Квартири є співмірним, необхідним, ефективним та достатнім заходом забезпечення позову, який гарантуватиме ефективний захист і поновлення прав та інтересів позивача в разі задоволення позову і одночасно не становитиме надмірний тягар для власника Квартири, оскільки Квартира фактично перебуватиме у володінні власника та обмежується лише можливістю розпоряджатися нею. Вказаний вид забезпечення позову не впливатиме на матеріальний стан відповідача та не призведе до понесення додаткових витрат унаслідок його застосування.

Вимоги позивача про накладення арешту на Квартиру суд вважає такими, що є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, в зв`язку з чим відмовляє у вжитті вказаного виду забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» - Мельник Вікторії Валеріївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання фраудаторного правочину недійсним задовольнити частково.

Вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження квартири АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_2 .

В іншій частині заяви - відмовити.

Копію Ухвали для виконання направити до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (61003, м.Харків, пл.Павлівська,4).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Довготько Т.М.