Cправа № 563/559/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.08.2025 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.

за участю: позивачки ОСОБА_1

представників позивачки, адвокатів Турович О.М., Данилюка О.М.

представниці відповідача, адвоката Столярчук Т.П.

представника третьої особи Вершкової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Виконавчий комітет Корецької міської ради Рівненської області, як Орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом вказуючи, що з відповідачем мають трьох спільних дітей, неповнолітнім з яких на даний час залишається ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу в 2015 році, діти залишались проживати разом з нею. Відповідач за багато років жодного разу не відвідав своїх дітей, не телефонував та не вітав зі святами, не проявляв будь якого інтересу до них та свідомо уникав зустрічей з ними. Увесь цей час не виконував жодного з покладених на нього батьківських обов`язків, не брав жодної участі у вихованні та утриманні дітей, зокрема, неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Відповідач не піклувався про його фізичний і духовний розвиток, не цікавився станом здоров`я, не забезпечував необхідним харчуванням та лікуванням. Всі питання щодо догляду за дитиною вирішуються нею особисто. Для розвитку сина вона прикладає всі свої зусилля та можливості. Водночас, пасивна поведінка відповідача вказує на його особисте ставлення до дитини. Зважаючи на вищезазначене, з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав, як такого, що злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Ухвалою суду від 04 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі, яку визначено розглядати в порядку загального позовного провадження.

22 травня 2025 року від представника відповідача у справі, адвоката Столярчук Т.П. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказала, що відповідач не визнає позову та просить відмовити у його задоволенні. Посилається на відсутність доказів, які б свідчили про злісне ухиляння від виконання батьківських обов`язків та винної поведінки ОСОБА_2 . Водночас стверджує, що відповідач регулярно спілкується зі старшим сином ОСОБА_5 , який знаходиться за кордоном. З повнолітнім ОСОБА_6 та неповнолітнім ОСОБА_4 спілкується менше, оскільки вони проживають з матір`ю, яка вчиняє перепони у спілкуванні, а саме змінює номери телефонів та не повідомляє адресу проживання. А коли, відповідач телефонує, то позивачка відмовляється передавати слухавку дитині. Наголошує, що Відповідач не притягався ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, наразі офіційно не працює, має тимчасові заробітки, тому наявна заборгованість по аліментах, але щомісяця здійснює платіж на погашення такої. Відтак переконана, що відсутні підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Ухвалою суду від 05 червня 2025 року підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

В судових засіданнях позивачка повністю підтримала позовні вимоги та повідомила, що з відповідачем розлучилась десять років тому. Від спільного життя в шлюбі мають трьох синів, які після розірвання шлюбу постійно проживали разом з нею та перебували на повному її утриманні. Вісім останніх років проживає з дітьми на ОСОБА_7 , де вона створила нову сім`ю. Зауважила, що за всі десять років її колишній чоловік жодного разу не виявив ініціативи для налагодження будь яких контактів із синами: не відвідував, не телефонував не вітав зі святами. Сплачував аліменти, проте, не регулярно, у зв`язку із чим наявною була заборгованість. Зазначила, що часто навідується разом з дітьми в рідне село до матері, де також проживає і її колишній чоловік та його рідня. Так, її колишня свекруха та сестра колишнього чоловіка були в добрих відносинах з нею та дітьми, спілкуються, запрошують в гості. Однак, ОСОБА_8 всіляко уникав та уникає побачень та спілкування з дітьми. На телефонні дзвінки не віповідає. Вона, з власної ініціативи, коли випадала нагода, неодноразово пропонувала щоб ОСОБА_8 взяв синів до себе на деякий час погостити, на що останній повідомив, що в нього немає місця для дітей та він не знає про що з ними говорити. Менший син ОСОБА_4 , взагалі не знає як виглядає його біологічний батько. При цьому, жодних перепон для спілкування батьком з дітьми ніколи не влаштовувала. Переконана, що навіть за період перебування справи на розгляду в суді, відповідач, при бажанні, міг би зробити якісь кроки для відновлення контакту з дитиною та налагодження з ним хоча б якихось стосунків, однак нічого для цього не зробив. Сина жодного разу не вітаз з днем його народження та не дарував подарунків, і цього і не зробив цьогоріч, коли справа вже слухалась судом.

Представник позивачки, адвокат Данилюк О.М. в судовому засіданні, 04 липня 2025 року повністю підтримав позовні вимоги та акцентував свою увагу на злісному ухиленні відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків.

Представниця позивачки, адвокат Турович О.М. в судовому засіданні 28 липня 2025 року просила задоволити позовні вимоги, зазначаючи, що твердження сторони відповідача щодо вчинення перешкод в спілкуванні з дітьми з боку її довірительки є надуманими. Неповнолітньому ОСОБА_4 15 років, в такому віці дитина спроможна самостійно оцінити ставлення батька, його прагнення до спілкування та здійснених якихось вчинків, які б свідчили бажання відновити родинний зв`язок з сином. Зауважувала, що відсутність відповідача в судових засіданнях також вказує на байдуже ставлення до виниклої ситуації. Посилання на відсутність можливості відповідача відвідати своїх дітей та приїхати за їхнім теперішнім місцем проживання через війну в країні вважає неспроможними, оскільни зв`язок з дітьми було втрачено ще задовго до повномасштабного вторгнення росії в Україну. Крім того, діти часто самі перебували в селі, де проживає відповідач, проте і в цей період відповідач не знаходив часу для зустрічі та спілкування з синами.

Представниця відповідача, адвокат Столярчук Т.П. в судових засіданнях заперечувала щодо позовних вимог та наполягала на тому, що відповідач не бажає побавлення його батьківських прав, тому позову не визнає. Своєї вини не вбачає, посилаючись на те, що позивачка чинила перешкоди для спілкування з дітьми. Вказувала, що в 2024 році аналогічний позов вже перебував на розгляді в іншого складу суду, який було залишено без розгляду. Саме тоді Службою у справах дітей було надано висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Тому не зрозуміло, чому тепер надано висловок про доцільність позбавлення батьківських прав її довірителя по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4 . Просила суд звернути увагу на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою . Натомість відповідач по мірі можливості сплачував аліменти на утримання сина, намагався встановити контакт з ним, не притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, не має шкідливих залежностей та звичок, у письмовому зверненні виявив своє бажання спілкуватись з сином. Тому наполягала на відсутності підстав для позбавлення її довірителя батьківських прав.

Відповідач в судові зісідання жодного разу не прибув, до суду подав письмову заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання з`явитись не має можливість через зайнятість по роботі. Не заперечує, що певний час дійсно був відсутній у житті дитини, частково через непорозуміння з матір`ю дитини, а частково - з особистих причин. Проте, прагне спілкуватись з дитиною та не бажає втрачати юридичний зв`язок з сином.

Представниця Виконавчого комітету Корецької міської ради, як органу опіки та піклування, ОСОБА_9 в судових засіданнях повністю підтримала поданий до суду Висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , вказувала, що під час складання такого висновку було враховано інформацію Іршавської територіальної громади (що не було враховано під час попереднього звернення позивачки до суду з аналогічним позовом), характеристику з навчального закладу та інша зібрана інформація. Також, до Служби звернулась співмешканка відповідача (сам відповідач не з`явився), яка вказала, що чоловік заперечує щодо позбавлення йрго батьківських прав. Позбавлений спілкування з дітьми через вчинені перепони з боку колишньої дружини. Натомість ОСОБА_8 спілкуєть з дітьми та бере участь у їхньому житті, однак жодних доказів цьому, а момент розгляду справи стороною відповідача так і не подано. Переконана, що навіть з моменту першого звернення до суду (у 2024 році) з аналогічним позовом, у ОСОБА_10 було вдосталь часу щоб розпочати налагодження будь яких зв`язків з неповнолітнісм сином. Однак, цього зроблено не було, що вказує на байдуже відношення батька до свого сина.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні, 04 липня 2025 року вказала, що проживає в с. Ільниця Закарпатської області по сусідству з позивачкою. За всі вісім років жодного разу не бачила біологічного батька синів ОСОБА_12 . Запевняла, що відповідач ніколи не приїздив, не телефонував та взагалі відсутній в їхньому житті. Про неповнолітнього ОСОБА_4 піклуються виключно ОСОБА_12 та її нинішній чоловік ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні, 04 липня 2025 поку розповіла, що є матір`ю позивачки, тому, добре знає, що попри відсутність будь яких перешкод, її колишній зять ОСОБА_8 не бажає спілкуватись із своїми синами, ніколи не цікавився їхнім життям та не запитував про них. В цей час, його матір та сестра завжди спілкуються, діти ходили до них погостювати, ймовірно що дарували хлопцям якісь подарунки чи гроші. Неповнолітній ОСОБА_4 навіть не знає як його батько виглядає, так як під час візитів до рідні ОСОБА_8 , його самого ніколи там не було.

Середній син сторін, ОСОБА_15 розповів суду, що батько ніколи не телефонував, не приїздив, нічого не дарував. Старшому брату тітка дарувала велосипед та ноутбук. Одного тільки разу батько погодився взяти його до себе, проте, до будинку своє матері (його бабусі), та ще й зробив зауваження, буцімто він не вихований, на що він відповів: «як виховав, те й маєш». Після того, ще декілька разів телефонував до батька, проте, він ніколи не піднімає слухавки, тому він для нього чужа людина.

Заслуханий в судовому засіданні, 04 липня 2025 року, неповінолітній ОСОБА_3 повідомив, що проживає з мамою та батьком ОСОБА_13 . З біологічним батьком не знайомий та не знає його. Спроби зателефонувати не увінчальсь успіхом, так як батько ніколи не піднімає слухавки. Батько ніколи не вітав його з днем народження.

Свідок ОСОБА_16 28 липня 2025 року в судовому засіданні розповіла, що для відповідача доводиться рідною сестрою. Зазначала, що брат любить своїх дітей. Після розлучення з ОСОБА_12 діти часто прибігали до ОСОБА_8 . Старший син ОСОБА_5 взагалі проживав з ним деякий час. Позивачка, в свою чергу, постійно влаштовувала перешкоди для спілкування з дітьми, не відпускала дітей, не давала спілкуватись. Тому, в період після розлучення ОСОБА_8 разом з нею особисто звертались до Служби у справах дітей, що в м. Корець. Співробітники Служби приїздили за місцем проживання брата, саме тоді у нього був середній син ОСОБА_17 . Також, разом з братом возили ОСОБА_18 на огляд до лікаря в м. Рівне, оскільки були проблеми із здоров`ям. Крім того, ОСОБА_8 сплачував аліменти на дітей, хоча не регулярно через нерегулярний дохід. Пам`ятає випадок, що брат купував велостипед та ноутбук, одяг, які пропонували зарахувати в рахунок аліментів, на що позивачка не погодиась. Зазначала, що брат не мав можливості приїхати до дітей так як це далеко і дорого, а коли діти перебували в селі, то не завжди знали про це. На даний час контакт підтримують (телефонують) лише зі старшим сином ОСОБА_5 . Номерів телефону ОСОБА_19 та ОСОБА_4 не мають. Натомість ОСОБА_8 не відповідає на дзвінки через військовий стан в країні.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши письмові докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що з 12 квітня 2004 року сторони перебували між собою в зареєстрованому шлюбі, від спільного життя в якому в них народилося троє дітей, з яких неповнолітнім на цей час залишається ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , що було видане повторно 23 березня 2023 року Іршавським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 25 червня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано та дітей визначено залишити проживати з матір`ю ОСОБА_20 .

Факт зміни попереднього прізвища позивачки з « ОСОБА_21 » на « ОСОБА_22 » підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , що було видане 19 квітня 2017 року Корецьким районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області.

Згідно з Довідкою № 04.4-18/152, що була видана 28 лютого 2025 року виконкомом Іршавської міської ради Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 та зазначено склад її сім`ї: чоловік - ОСОБА_23 , сини: ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спільний син сторін, ОСОБА_3 навчається в Ільницькому ЗЗСО І-III ступенів з другого класу. Матір ОСОБА_4 бере участь у шкільному та особистому житті дитини, спілкується із вчителями, класним керівником, однокласниками, товаришами юнака, хвилюється за його навчання та виховання. Відвідує загальношкільні та класні батьківські збори. Допомагає хлопцеві морально та фізично. ОСОБА_27 працьовитий, бере участь в особистих справах сім`ї. Батько ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ніколи не цікавився і не цікавиться ні вихованням, ні навчанням дитини. В школу жодного разу не приходив та не спілкувався ні з учителями, ні класним керівником. Зв`язок не підтримує та участі у вихованні дитини не приймає. Вказані відомості містяться в характеристиці, що була складена на ОСОБА_3 , як учня 9-В класу, за підписом директора Ільницького ЗЗСО І-ІІІ ступенів Іршавської міської ради Хустського ройону Закарпатської області та класного керівника учня.

Зі змісту характеристики, що була складена старостою Ільницького старостинського округу від 07 березня 2025 року встановлено, що ОСОБА_1 з 2017 року проживає на території Ільницького старостинського округу. За цей час зарекомендувала себе з позитивного боку, привітна жінка, дбайлива мама, хороша господиня. Одружена та разом з чоловіком має на утриманні та вихованні 3-х неповнолітніх дітей. Працевлаштована в ЗЗСО з 2019 року. Скарги до Ільницького старостинського округу від мешканців села на неї не надходили, до адміністративної чи кримінальної відповідальності, не притягалася.

Як вже зазначалось стороною позивачки, відповідач не бажає приймати участі у вихованні та утриманні сина, на підтвердження чого, крім іншого долучено Довідку-розрахунок, відповідно до якої станом на 03 лютого 2025 року, заборгованість ОСОБА_2 по аліментах (в/л № 563/1496/17) становить 208 857,2 грн., станом на 27 травня 2025 року - 141 378,10 грн.

Відповідно до наданого Висновку, що був затверджений Рішенням виконавчого комітету Корецької міської ради від 18 червня 2025 року № 175, Виконавчий комітет Корецької міської ради, як органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 вдносно його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До Висновку додано Витяг з протоколу комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Корецької міської ради від 30 травня 2025 року; Акт обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_2 (за адресою: АДРЕСА_2 ), до складу якої належать цивільна дружина ОСОБА_28 та троє дітей цивільної дружини; письмовими поясненнями ОСОБА_28 ; інформацією № 02-03/222, що була надана 15 травня 2025 року Службою у справах дітей Іршавської міської ради на запит ССД Корецької міської ради від 15 травня 2025 року; Акт обстеження умов проживання дитини, ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями жительок с. Ільниця, ОСОБА_29 та ОСОБА_30 .

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року, Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Комплексно дослідивши всі обставини справи, встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого п`ятнадцятирічного сина ОСОБА_4 , участі у його житті не приймає, не спілкується, не вітає зі святами. Більш того, дитина взагалі не знає як виглядає його рідний батько, натомість татом називає свого відчима ОСОБА_13 , про що особисто повідомив у судовому засіданні.

Покликання стороною відповідача про те, що позивачка створює перешкоди для відповідач у спілкуванні із сином є безпідставними, оскільки не підвердженні жодним доказом. Відповідач за весь тривалий час після розірвання шлюбу з позивачкою, не звертався до органу опіки та піклування чи то до суду з питанням встановлення порядку його участі у вихованні дітей сторін. Із такою заявою відповідач лзвернувся до органу опіки та піклування лише під час розгляду цієї справи, таке звернення відповідача суд розцінює як спосіб обгрунування заперечень позову щодо нього.

Так, стороною відповідача не визнаються позовні вимоги та стверджується буцімто ОСОБА_2 має бажання спілкуватись з сином та не бажає позбавлення його батьківських прав. Такі твердження суд вважає голослівними, огляду на те, що навіть за час перебування справи в суді, з квітня 2025 року відповідач, як батько, не зробив жодних кроків з метою відновлення та налагодження будь якого зв`язку з сином. Жодного разу не прибув в судове засідання, де також мав можливість зустрітися з сином та спробувати особисто виправити ситуацію, що склалась.

Таким чином, наявні у справі докази свідчать про винну поведінку відповідача та свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 .

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 10, 12, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

третя особа - Виконавчий комітет Корецької міської ради Рівненської області, як Орган опіки та піклування, , місцезнаходження: м. Корець Рівненської області, пл. Київська, 5.

Суддя: