Номер провадження 2/754/4080/25
Справа №754/4580/25
23 липня 2025 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про стягнення коштів, -
Позивач - МТСБУ через свого представника звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення суми майнового відшкодування. Вказані вимоги обґрунтовані тим, що 29 травня 2024 року об 10 год. 55 хв. водій ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) керуючи автомобілем «TOYOTA RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві, допустив зіткнення з транспортним засобом «SUZUKI GRAND VITARA» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_2 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.07.2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно Звіту № 36/07/24 з визначення розміру збитків завданих ушкодженням транспортного засобу від 22.07.2024 р., складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , розмір завданих збитків становить 122 645 грн. 32 коп. Зазначена шкода, особисто винуватцем ДТП, не було відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/215502283 термін дії з 03.07.2023 р. до 02.07.2024 р. Таким чином, позивач скористався своїм правом на отримання від винної особи сплаченого страхового відшкодування, внаслідок чого звернувся до суду з позовом про відшкодування коштів.
Ухвалою судді від 31.03.2025 позовну заяву залишено без руху, визначено строк для усунення недоліків.
03.04.2025 на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Деснянського районного суд м.Києва від 04.04.2025 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви.
Відповідач по справі повідомлявся судом шляхом направлення поштової кореспонденції суду, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило.
Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними у справі матеріалами, з ухваленням по справі заочного рішення.
Суд, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі письмові докази, дійшов до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2024 року об 10 год. 55 хв. водій ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) керуючи автомобілем «TOYOTA RAV-4» д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві, допустив зіткнення з транспортним засобом «SUZUKI GRAND VITARA» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали пошкодження, а їх власники зазнали матеріальних збитків.
Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 22.07.2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
Виплата страхового відшкодування була здійснена МТСБУ на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та Звіту № 36/07/24 від 22.07.2024 року, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/215502283 термін дії з 03.07.2023 р. до 02.07.2024 р., повідомлення про ДТП від 09.07.2024, що складає 114 204, 43 грн., що підтверджується копіями платіжних інструкцій № 924257 від 02.08.2024 та №942040 від 30.10.2024 р., що складається з відшкодування потерпілій особі та в розмірі 112 204 грн. 43 коп. за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу та витрат на встановлення розміру збитків та збір документів по справі у розмірі 2 000 грн. 00 коп.
Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.
Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей.
Згідно з положеннями п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно з п.38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, оскільки станом на час розгляду справи, відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми відшкодування та її виплати не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати судовий збір у розмірі 3028, 00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 14, 22, 1166, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 13, 14, 76-82, 95, 141, 178, 258, 259, 264, 265, 280 ЦПК України, п.22.1 ст.22, п.41.1 ст.41Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 , про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму майнового відшкодування у розмірі 114 204,43 гривень та судовий збір в розмірі 3 028,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Дані відповідача: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду виготовлено 24.07.2025.
Суддя: Т.А.Зотько