ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання: Коляди Я.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу №205/11967/24 за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова група "ОБЕРІГ'' про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника товариства з додатковою відповідальністю Страхова група "ОБЕРІГ'' - адвоката Микитюка Дениса Олександровича на рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 березня 2025 року, ухвалене у складі судді Бізяєвої Н.О., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до Ленінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ТДВ СГ "ОБЕРІГ'' про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позову зазначив, що 09 серпня 2022 року у м.Дніпро, на перехресті вул.Панаса Мирного та вул. ж/м Червоний Камінь сталась ДТП за участю транспортних засобів: "Mitsubishi Outlander", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та "Mercedes-Benz 312 D", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , власником якого є позивач ОСОБА_1 .

В результаті цієї ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Вказує, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2022 року, справа №205/5280/22.

Зазначає, що цивільна відповідальність ОСОБА_3 забезпечена полісом ОСЦПВ ЕР/209822436 виданий ТДВ "СГ "ОБЕРІГ".

З метою компенсації спричинених в результаті ДТП збитків, Позивач звернувся до Відповідача, з Повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування від 11 серпня 2022 року.

Зазначає, що документи були направлені на електронну пошту ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" .

Вказує, що 05 грудня 2022 року позивач повторно звернувся ТДВ "СГ "ОБЕРІГ", направивши заяву на виплату страхового відшкодування, завірену електронно-цифровим підписом на електронну пошту ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" .

ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" не виплатила страхове відшкодування, тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року по справі №205/229/23 було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , у зв`язку з передчасністю позовних вимог, оскільки повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направлено страховику 05 грудня 2022 року, позов було скеровано до суду 26 грудня 2022 року, тобто до спливу строків, визначених ч.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Вказує, що з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В., який був особисто присутнім під час огляду пошкодженого транспортого засобу.

Зазначає, що згідно висновку №1009/22 від 07 вересня 2022 року, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого в результаті пошкодження автомобіля "Mercedes-Benz 312 D", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 91 347,85 грн. (без урахування складової ПДВ).

Зазначає, що оскільки ТДВ "СГ "ОБЕРІГ'' не було сплачено страхове відшкодування, позивач просить стягуни на свою користь страхове відшкодування в розмірі 91 347,85 грн., за вирахуванням франшизи за договором в розмірі 2600,00 грн. та витрати на оплату послуг експерта Дроздова Ю.В. в розмірі 2 120,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 березня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено повністю. Стягнуто з ТДВ СГ "ОБЕРІГ'' на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 91 347 грн. (дев`яносто одна тисяча триста сорок сім) гривень 85 копійки, витрати на оплату послуг експерта в розмірі 2120 (дві тисячі сто двадцять) гривень 00 копійок, вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, представник позивача ТДВ СГ "ОБЕРІГ'' - адвокат Микитюк Д.О.подав апеляційну скаргу, в якій вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому суд першої інстанції неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному і всебічному її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Вказує, що відповідач надав до суду аргументовані доводи щодо відсутності належних підстав для стягнення страхового відшкодування, зокрема, щодо відсутності доказів настання цивільно-правової відповідальності, щодо недоліків висновку експертного дослідження, щодо відсутності правових підстав для стягнення штрафних санкцій, щодо відсутності правових підстав для витрат на проведення товарознавчої експертизи.

Однак суд першої інстанції не звернув жодної уваги на доводи відповідача, у зв`язку з чим не сприяв повному та всебічному розгляду справи.

Зазначає, що на розгляді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська уже перебувала справа №205/229/23 за позовом ОСОБА_1 до ТДВ «Страхова група «Оберіг» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 91 347,85 грн. у зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09 серпня 2022 року.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2023 року у справі №205/229/23, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 205/229/23 - у позові ОСОБА_1 було відмовлено. Відтак, у справі № 205/229/23 було винесено рішення, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Вважає, що провадження у справі № 205/11967/24 підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України. Однак суд першої інстанції, в порушення ч.4 ст.82 ЦПК України, проігнорував висновки попередніх судів встановленних по справі №205/229/23.

Вказує, що однією з підстав відмови у задоволенні позову позивача до відповідача, у справі №205/229/23 було, зокрема, не лише передчасність заявлених вимог про стягнення страхового відшкодування, але і не виконання ОСОБА_1 обов`язку зберігати пошкоджене майно (транспортний засіб) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений можливості провести огляд пошкодженого транспортного засобу і встановити розмір шкоди, завданої в результаті ДТП.

Також зазначає, що оскільки до ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" по вказаній ДТП не надходило належним чином оформленого письмового повідомлення про настання ДТП на офіційну електронну пошту, то згідно п.34.2, ст.34 Закону №1961-IV у ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" не розпочався перебіг строку для направлення свого представника за місцезнаходженням пошкодженого майна, а отже, і не виник обов`язок відповідно до п.34.3, ст.34 Закону №1961-IV по відшкодуванню витрат за послуги експерта.

З урахуванням вищевикладеного, просив скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2025 року по справі № 205/11967/24 та постановити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Демарчук Н.О. скориставшись своїм правом, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає заперечення ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" викладені в апеляційній скарзі необгрунтованими та такими, що не спростовують законність рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що відповідач вже звертався з клопотанням про закриття провадження по справі, проте, ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 січня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача, дану ухвалу відповідач не оскаржував. Вважає, що підстави для закриття провадження відсутні, оскільки по справі №205/229/23 та по даній справі №205/11967/24 підстави звернення з позовом різні, а саме порушення відповідачем строку виплати страхового відшкодування, тому відсутні підстави для закриття провадження.

Вказує, що страховик не спростував належними доказами висновок експерта Дроздова Ю.В. №1009/22 від 07 вересня 2022 року, оскільки не заявляв клопотання про проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, а витрати на оплату послуг експерта Дроздова Ю.В. - це витрати пов`язані із судовим розглядом справи та підлягають відшкодуванню в порядку ст.133 ЦПК України.

У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник відповідача ТДВ СГ «ОБЕРІГ» - адвокат Стецюра О.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Демарчук Н.О. у суді апеляційної інстанції заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила відмовити у її задоволенні.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 09 серпня 2022 року у м.Дніпро, на перехресті вул.Панаса Мирного та вул. ж/м Червоний Камінь сталась ДТП за участю транспортних засобів: "Mitsubishi Outlander", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 забезпечений полісом ОСЦПВ ЕР/209822436 виданий ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" (далі - Відповідач) та "Mercedes-Benz 312 D", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , власник автомобіля ОСОБА_1 (далі-Позивач). В результаті цієї ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньотранспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21 вересня 2022 року, справа №205/5280/22. З метою компенсації спричинених в результаті ДТП збитків, позивач звернувся до відповідача, через представника з повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування від 11 серпня 2022 року. Документи були направлені на електронну пошту ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" . 05 грудня 2022 року позивач повторно звернувся ТДВ "СГ "ОБЕРІГ", через представника направивши заяву на виплату страхового відшкодування, завірену електронно-цифровим підписом на електронну пошту ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" .

ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" не виплатила страхове відшкодування, тому позивач звернувся до суду за захистом порушеного права. Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року по справі №205/229/23 було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 , у зв`язку з передчасністю позовних вимог, оскільки повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду направлено страховику 05 грудня 2022 року, позов було скеровано до суду 26 грудня 2022 року, тобто до спливу строків, визначених ч.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». З метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В. Згідно висновку експерта Дроздова Ю.В. №1009/22 від 07 вересня 2022 року, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого в результаті пошкодження автомобіля "Mercedes-Benz 312 D", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 складає 93 947,85 грн. (без урахування складової ПДВ).

11 серпня 2022 року та 05 грудня 2022 року представник позивача направив документи по дорожньо-транспортній пригоді на електронну пошту ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" . Дана електронна пошта зазначена у витягу по полісу винуватця ДТП №ЕР/209822436 із сайту МТСБУ. В даному витязі в розділі стахова компанія міститься інформація стосовно назви страхової компанії, статусу страховика, а також засоби для зв`язку: телефон, факс, електронна адреса, поштовий індекс та адреса страховика, а також як слідує із знімків екрану із сайту ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" також вказана електронна адреса .

Оскільки ТДВ "СГ "ОБЕРІГ'' не було сплачено страхове відшкодування, Позивач просив стягуни на свою користь страхове відшкодування в розмірі 91 347,85 грн., за вирахуванням франшизи за договором в розмірі 2 600 грн. Також позивач просить стягнути з ТДВ "СГ "ОБЕРІГ'' на свою користь витрати на оплату послуг експерта ОСОБА_5 в розмірі 2 120,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності вимог позивача щодо стягнення з відповідача ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" на його користь матеріальних збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 91 347,85 грн. (93947,85 грн. (вартість матеріальної шкоди) - 2 600,00 грн. (франшиза)) та витрат на оплату послуг експерта в розмірі 2 120,00 грн., що відносяться до судових витрат відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17 (провадження №61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі №761/42030/21 (провадження №61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі №607/20787/19 (провадження №61-11625сво22)).

Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (частини перша та четверта статті 23 ЦК України).

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон № 85/96-ВР)).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

Згідно з статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV).

Відповідно до статті 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20), зазначено, що: «основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону №1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17).

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону №1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до частини першої статті 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням .

Механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ встановлений Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (далі - Методика) .

Відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 статті 36 закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої сторони, сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Згідно із висновками експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку №1009/22 від 07 вересня 2022 року, вартість матеріального збитку (вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля), завданого власнику автомобіля "Mercedes-Benz 312 D", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, складає 93 947,85 грн. (без урахування складової ПДВ).

Під час розгляду справи відповідач ТДВ "СГ "ОБЕРІГ"не заявляв клопотання про призначення судової експертизи, іншого «контрвисновку» з розрахунком розміру збитків суду не надав.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач, в силу частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надав доказів на противагу поданого позивачем висновку експертного дослідження автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку №1009/22 від 07 вересня 2022 року, не спростував визначений розмір матеріального збитку та вартість транспортного засобу після ДТП, а отже не довів, що такі збитки та вартість визначено експертним дослідженням неправильно.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосував норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем не спростовано та таких доказів суду не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Для встановлення дійсних фактичних обставин справи сторони мають надати до суду належні, допустимі, достатні та достовірні докази, які підлягають оцінці судом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша, третя статті 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Відповідно до статті 79 ЦПК України докази мають бути достовірними, тобто такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позивач довів в суді, з наданням належних та допустимих доказів, своє право на звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" на його користь матеріальних збитків, спричинених в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 91347,85 грн. (93947,85 грн. (вартість матеріальної шкоди) - 2600,00 грн. (франшиза)) та витрат на оплату послуг експерта в розмірі 2120,00 грн., що відносяться до судових витрат відповідно до п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що раніше рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 березня 2023 року у справі №205/229/23, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 лютого 2024 року - у позові ОСОБА_1 було відмовлено. Відтак, у справі №205/229/23 було винесено рішення, яке набрало законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, тому вважає, що провадження у справі №205/11967/24 підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд відхиляє виходячи з наступного.

Так, задовольнивши позов частково - відмовивши у задоволенні позову про стягнення с ТДВ «СГ «Оберіг» суми відшкодування і стягнувши з винної в ДТП особи франшизу в своєму рішенні від 20.03.2023 року по справі №205/229/23 Ленінський районний суд м.Дніпропетровська виходив з того, що строк виплати страховиком встановлено з дня отримання заяви про страхове відшкодування протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, яке він отримав 05 грудня 2022 року. Оскільки позов було направлено позивачем до суду 26 грудня 2022 року, тобто до спливу строків, визначених ч.2 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то відповідачем ТДВ «СГ «Оберіг» на час звернення з позовом права позивача не порушені, а позовні вимоги в цій частині заявлено передчасно.

Переглядаючи дане рішення суд апеляційної інстанції в своїй постанові від 13.02.2024 року погодився з висновком суду в цій частині і також виходив з передчасності вимог ОСОБА_1 до ТДВ «СГ «Оберіг» на час звернення з позовом у грудні 2022 року.

Звертаючись повторно з позовом у даній справі, рішення по якій переглядається, позивач виходив з того, що змінились підстави звернення, а саме порушення страховиком строку виплати страхового відшкодування, крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції в ухвалі від 08.01.2025р., відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі за наведених вище підстав, суб`єктний склад учасників даної справи відрізняється від складу у справі №205/229/23, як і обставини викладені у позовній заяві ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене колегії суддів пришла до переконання, що позивач обґрунтовано звернувся з даним позовом для захисту свого порушеного.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з оцінкою встановлених обставин в частині належного повідомлення 11.08.2022 року представником позивача страховика про ДТП шляхом направлення документів про пригоду на електронну пошту ТДВ «СГ «Оберіг» на адресу , яка зазначена у витягу до полісу винуватця ДТП №ЕР/209822436 з сайту МТСБУ і який долучено до матеріалів справи (а також зазначеного на сайті ТДВ «СГ «Оберіг»).

Представник страховика в судовому засіданні не зміг пояснити чому 11.08.2022 року коли направлялися документи на електронну адресу дорожньо-транспортна пригода не розслідувалася, а після направлення документів 05.12.2022 року почалося розслідування даної пригоди, як і не пояснив, чому до МТСБУ було надано інформацію саме про електронну адресу страховика .

Висновок суду про те, що 11.08.2022 року «СГ «Оберіг» було відомо про настання дорожньо-транспортної пригоди, то саме з цієї дати страховик зобов`язаний був розпочати розслідування страхового випадку - є цілком обґрунтованим. Як і висновок про недоведеність відповідачем початку відповідних дій з його боку щодо з`ясування обставин страхового випадку, ні після отримання документів 11.08.2022 року, ні після отримання документів завірених електронно-цифровим підписом 05.12.2022 року. Відповідачем не надано доказів на підтвердження факту позбавлення його можливості встановити факт ДТП, причини та обставини її настання та розмір завданої шкоди за наданими учасниками ДТП документами.

Посилання відповідача про необхідність підпису пакету документів для виплати страхового відшкодування електронно-цифровим підписом, на переконання суду, не є підставою для відмови у позові, оскільки обов`язкової вимоги саме до повідомлення про ДТП (страховий випадок) підписаного електронно-цифровим підписом а ні договором, а ні законом не передбачена, таке повідомлення можна здійснити і усно, шляхом телефонного дзвінка на зазначений в полісі номер.

Наведені доводи апеляційної скарги, як і інші, є аналогічними запереченням, які відповідач наводив в суді першої інстанції, заперечуючи проти позову.

Даним запереченням суд дав належну правову оцінку в оскаржуваному рішенні, з якою погоджується колегія суддів. Доводи скарги зводяться до переоцінки висновків суду, додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом додержано норми матеріального та процесуального права, та вони не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 березня 2025 року, немає.

Відповідно до ч. ч.1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхова група "ОБЕРІГ'' - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з додатковою відповідальністю Страхова група "ОБЕРІГ'' про стягнення страхового відшкодування- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складено 16.07.2025р.

Головуючий суддя О.В.Агєєв