Справа № 285/3040/25
провадження у справі № 2/0285/1529/25
31 липня 2025 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області
в складі: головуючої судді Сташків Т. Г.,
за секретаря судового засідання Матвіюк Т. М.,
учасники справи: представник позивача Романенко М. Е., відповідач ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» (далі - ТОВ «Він фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
09.06.2025 ТОВ «Він фінанс» звернулося до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 319047 від 19.09.2018 у розмірі 21 777,55 грн, з яких: 16 640,00 грн сума заборгованості, 3 638,58 грн сума інфляційних втрат, 1498,97 грн 3 % річних та вирішити питання розподілу судових витрат.
В обґрунтування позову зазначає, що між 19.09.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 319047 у електронній формі. Отримавши кошти від фінансової компанії остання своїх зобов`язань не виконала і тому утворилась заборгованість зі сплати основної суми боргу та відсотків, інших обов`язкових платежів. Відповідно до договорів факторингу ТОВ «Він фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, тому просять стягнути суму боргу з урахуванням інфляційних нарахувань. У добровільному порядку спір не врегульовано, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом.
18.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Сторони в судові засідання 08.07.2025, 29.07.2025 не з`явилися.
Оскільки відповідач не повідомила про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подала відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Так як усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (відповідач відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), представник позивача просив розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову, суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів.
Враховуючи викладене вище відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне.
19.09.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 319047, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. Згідно з пунктами 1.2, 1.4 договору кредит надано на строк 30 днів; дата погашення кредиту 19.10.2018. Процентна ставка становить 0,01% в день та сукупна вартість кредиту складає 4012,00 грн.
Договір підписаний ОСОБА_1 електронно-цифровим підписом. Також відповідач ознайомлена шляхом проставлення електронного підпису з додатком № 1 до договору, де встановлено графік платежів (а.с. 21-23).
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Авентус Україна», станом на 18.02.2019 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 319047 від 19.09.2018 становить16 640,00 грн, з яких 4 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 2160,00 грн заборгованість за відсотками, 400,00 грн заборгованість за штрафом, 10 080,00 грн заборгованість за пенею (а. с. 10-13).
12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
До договору долучено Додаткову угоду № 12 від 18.02.2019 до договору факторингу № 1 від 12.04.2018, Реєстр прав вимог № 13 від 18.02.2019, де зазначено, що ОСОБА_1 має борг за договором за договором № 319047 від 19.09.2018 у розмірі 6160,00 грн, з яких 4 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 2160,00 грн заборгованість за відсотками, штрафи розраховуються згідно з договором (а.с. 32 зв. б., 49).
Згідно з наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу № 1706 загальних зборів учасників від 25.07.2024 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» змінило назву на ТОВ «Він фінанс» (а. с. 8, 24, 30-31).
При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права.
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).
Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частинами 1, 3 статі 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Основоположним принципом цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, який закріплений положеннями статей 12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що кредитний договір № 319047 від 19.09.2018 укладений між первісним кредитором та ОСОБА_1 у електронній формі. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо.
Проте позивачем не надано доказів, що первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» на картку відповідача перераховано кредитний ліміт у розмірі, встановленому договором, тобто виконано зобов`язання кредитодавця, передбачені договором № 319047 від 19.09.2018.
Позивачем не долучено ні квитанції про перерахування коштів на картку відповідача, ні виписки про рух коштів по картці, тощо.
Повідомлення ТОВ «Авентус Україна» від 09.05.2025, що він уклав з ОСОБА_1 договір № 319047 (а. с. 25-29), довідка ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 35) не є належними, достовірними та достатніми доказами отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 4 000,00 грн.
Долучене повідомлення ТОВ ФК Вей фор пей від 07.05.2025 містить інформацію, що 19.09.2018 товариством за дорученням ТОВ Авентус Україна здійснено успішні перекази коштів на суму 4 000,00 грн на картки семи клієнтів, зазначивши маски карток (а.с. 40 зв. б.).
Але матеріали позовної заяви не містять жодної інформації про реквізити картки, якою користувалась відповідач ОСОБА_1 , також позивачем не використано своє право про витребування відповідної інформації від банківських установ.
Таким чином, позивачем не доведено факту виконання ТОВ Авентус Україна умов договору про надання коштів, який би породжував обов`язок ОСОБА_1 повернути надані кошти та виконати інші обов`язкові платежі згідно з умовами договору, тобто наявність фактичних договірних відносин між ТОВ Авентус Україна та відповідачем ОСОБА_1 .
Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача перед первісним кредитором не відповідає вимогам закону щодо нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору.
Також вимоги позивача про стягнення 3638,58 грн суми інфляційних втрат та 1498,97 грн 3 % річних, є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Оскільки позивачем не доведено право вимоги на суму заборгованості у розмірі 16 640 грн, тому безпідставними є вимоги застосування наслідків неналежного виконання грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.
За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача судових витрат.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Він фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 319047 від 19.09.2018 у розмірі 21 777,55 грн, з яких: 16 640,00 грн сума заборгованості, 3 638,58 грн сума інфляційних втрат, 1498,97 грн 3 % річних, відмовити.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Звягельським міськрайонним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного тексту рішення 31 липня 2025 року.
Учасники справи:
відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).
Суддя Т. Г. Сташків