справа № 208/8903/25
провадження № 2/208/3892/25
УХВАЛА

(про залишення позовної заяви без руху)

21 липня 2025 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Подкопаєва І.А., розглянувши матеріали позовної заяви керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменка Сергія Сергійовича в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИЛА:

Керівник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області звернувся до Заводського районного суду міста Кам`янського з позовом в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Кам`янської міської ради, в управлінні якої перебуває заклад охорони здоров`я - Комунальне некомерційне підприємство Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», витрати на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення у сумі 6 841,82 грн, які витрачено на лікування потерпілих від кримінального правопорушення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суддя дійшла таких висновків.

Позовна заява віднесена до предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції Заводського районного суду міста Кам`янського.

Позовна заява подана керівником Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради на підставі статті 23 Закону України "Про прокуратуру" в порядку статті 56 ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття «інтерес держави».

Відповідно до частин першої, третьої, четвертої статті 56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. При цьому органи державної влади, органи місцевого самоврядування повинні надати суду документи, що підтверджують наявність передбачених законом підстав для звернення до суду в інтересах інших осіб.

У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини).

Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Вказаний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18 (№ 12-194гс19).

У справі, що переглядається, прокурор, звертаючись до суду з позовом відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України, обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому полягає порушення інтересів держави, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до листів № 639 від 22.05.2025 року та № 772 від 25.06.2025 року щодо понесених лікарнею витрат на лікування потерпілих , КНП КМР «МЛШМД» надано відомості, що кошти на лікування були витрачені з місцевого бюджету. Відповідно до листів № 56-3407 вих-25 від 28.05.2025 року та № 56-3970 вих-25 від 19.06.2025 року окружною прокуратурою було повідомлено Кам`янську міську раду про виявлені порушення інтересів держави, зокрема щодо витрачення бюджетних коштів.

У цих правовідносинах інтереси держави та позивача, який представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються.

Крім того, прокурор, обґрунтовуючи підстави для представництва в суді інтересів держави, зазначив, що впродовж тривалого часу, Кам`янській міській раді було відомо про несплату відповідачем, грошових коштів на лікування потерпілих від кримінального правопорушення, органом місцевого самоврядування не вживались заходи щодо стягнення в установленому порядку вказаних коштів, чим порушуються інтереси держави, що є підставою для представництва прокурором цих інтересів у суді.

З огляду на вищенаведене у позові прокурор обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради, яка самоусунулася від виконання покладених на неї обов`язків щодо наповнення місцевого бюджет.

Одночасно з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд дійшов до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України.

Загальні вимоги щодо форми та змісту позовної заяви та документів, що додаються до неї, визначені статтями 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, у позовній заяві зазначено, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 6 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Загальні правила відшкодування матеріальних збитків визначені у статті 22 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Статтею 56 КПК України визначено, що потерпілий має право, зокрема, на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Виходячи зі змісту статтей 22, 1177 ЦК України та статті 56 КПК України позивачем у справі про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, є безпосередньо особа, якій такі збитки (шкода) заподіяні внаслідок вчинення кримінального правопорушення, тобто потерпіла від кримінального правопорушення особа.

Натомість пред`явлений позов стосується відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, і поданий на підставі статті 1206 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

З системного аналізу статтей 22, 1177 та 1206 ЦК України вбачається, що позовні вимоги про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та відшкодування витрат на лікування потерпілого не є тотожними за своєю правовою природою, підставами виникнення та стягнення, а також суб`єктним складом.

Пільги щодо сплати судового збору, передбачені пунктом 6 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", надані саме потерпілим від кримінального правопорушення особам.

Натомість Кам`янська міська рада як позивач у справі потерпілою особою від вчинення кримінального правопорушення не являється, відтак підстави для звільнення від сплати судового збору відсутні.

Наведене вище узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 462/375/17.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України № 3674- VI судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством (частина перша статті 3 Закону України № 3674- VI).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду:

1) позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України № 3674- VI).

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Закон України «Про державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 року у статті 7 встановив, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3028 гривень.

Позовна заява про відшкодування/стягнення витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, має майновий характер. Відтак, за пред`явлення позовної вимоги сплаті підлягає судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (6841,82 грн. х 1,5 % = 102,63 грн, але не менше 3 028 грн. х 0,8 = 2 422,4 гривень).

У матеріалах позовної заяви докази сплати судового збору за позовну вимогу майнового характеру та/або відомості щодо наявності інших підстав для звільнення Позивача від сплати судового збору відсутні.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог статті 177 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити) (частина друга статті 185 ЦПК України).

Оскільки позовна заява подана через систему «Електронний суд» позивачу необхідно сплатити судовий збір в сумі 2422,40 грн за вимогу майнового характеру та надати відповідний підтверджуючий документ про його сплату за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кій обл/Заводський р/22030101;

Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37988155;

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

Код банку отримувача (МФО): 899998;

Рахунок отримувача: UA0004637;

Код класифікації доходів бюджету: 22030101;

Призначення платежу: 101 __________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Заводський районний суд міста Кам`янського (назва суду, де розглядається справа).

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху для виконання позивачем вищенаведених вимог у строк, який не може перевищувати 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву керівника Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області Кузьменка Сергія Сергійовича в інтересах держави в особі Кам`янської міської ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

Копію ухвали суду надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення у вказаний строк недоліків позовної заяви, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу суду можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя І. А. Подкопаєва