ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/501/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Приходько Л. А.,

суддів: Базіль Л. В.,

Бездрабко В.О.

секретар Андреєва В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

заінтересована особа - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа - ОСОБА_3 ,

заінтересована особа - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Петряєва Володимира Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2025 року у складі головуючого судді Ус О.В., повний текст рішення складено 28 квітня 2025 року,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Петряєв В.В., звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з заявою про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, вказавши заінтересованою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 , який після розірвання шлюбу добровільно утримував його до повноліття. Після досягнення заявником повноліття та й у зв`язку з його навчанням у Херсонській Державній морській академії, батько продовжував його утримання.

Батьківське утримання було основним джерелом доходу заявника, оскільки останній ніде не працював та не отримував інших доходів.

Під час участі у бойових діях батько, ОСОБА_5 загинув. 23 жовтня 2023 року заявнику видано посвідчення як члену сім`ї загиблого для отримання пільг встановлених законодавством України.

Посилаючись на те, що встановлення вказаного факту йому необхідне для отримання передбачених законом виплат, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, просив встановити факт його перебування на утриманні батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на дату загибелі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13 лютого 2025 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20 лютого 2025 року залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2025 року у задоволені заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції виходив із недоведеності належними та допустимими доказами повного перебування заявника на утриманні загиблого батька ОСОБА_5 , зазначивши, що жодних доказів отримання будь-якого виду матеріальної допомоги (шляхом здійснення банківських переказів, поповнень карток, оплату освітніх послуг, проживання тощо) заявником не надано. Покази свідка матері заявника та колишньої дружини ОСОБА_6 не може бути прийняті судом як єдиний доказ перебування на утриманні загиблого батька, з врахуванням наявності у останнього нової родини та малолітньої дитини. Саме по собі не отримання заявником офіційних доходів та навчання в університеті за кошти фізичних та юридичних осіб не свідчить про те, що він був на повному утриманні загиблого батька.

22 травня 2025 року представником ОСОБА_1 , адвокатом Петряєвим В.В., подана апеляційна скарга, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Представник заявника адвокат Петряєв В.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав за обставинами викладеними у скарзі, просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

З огляду на вказане та враховуючи передбачені чинним процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності заінтересованих осіб.

Відповідно до частини першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно-процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

За довідкою №02.1-05/1263 від 26 жовтня 2023 року Херсонської державної морської академії, ОСОБА_1 є здобувачем вищої освіти 2спз курсу ХДМА, факультету судноводіння, заочної форми навчання, спеціальності 271 «Морський та внутрішній водний транспорт», спеціалізація «Навігація і управління морськими суднами», який навчається за кошти фізичних та юридичних осіб. Термін закінчення навчання червень 2025 року.

Згідно відомостей з Пенсійного фонду України форми ОК-5 ОСОБА_1 , останній у липні 2019 року отримав заробітну плату у Окружній виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного виборчого округу №78; з лютого по травень 2022 року отримав заробітну плату у Бердянській філії ДП «Адміністрація морських портів України». Починаючи з червня 2022 року по грудень 2023 року заробітну плату з якої нараховується пенсія не утримував страхові внески не сплачував.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинув, захищаючи територіальну цілісність та державний суверенітет України, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , довідкою про причини смерті та сповіщенням сім`ї № 64 від 08 червня 2023 року.

20 жовтня 2023 року УСЗН Дніпровської РДА в місті Києві видано ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_3 , строком дії до 20 жовтня 2024 року на отримання пільг, встановлених законодавством України для сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України.

Листом №13/8908/с від 15 серпня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_1 на заяву ОСОБА_1 щодо розгляду питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 повідомлено про повернення на доопрацювання документів для призначення одноразової грошової допомоги.

З витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №10/д від 15 березня 2024 року документи ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання з метою надання документів, які відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджують, що він перебував на утриманні загиблого військовослужбовця (копії документів, виданих Пенсійним фондом України, які підтверджують право на призначення пенсії в разі втрати годувальника або факт призначення пенсії за загиблого, судового рішення про встановлення факту перебування на його утриманні на дату загибелі), що дають право на отримання одноразової грошової допомоги.

За довідкою про склад спадкоємців №13 від 13 лютого 2025 року виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено наступний склад спадкоємців: мати ОСОБА_3 в 2/5 частках (у тому числі з урахуванням 1/5 частки, від якої відмовився батько померлого ОСОБА_4 ); дружина ОСОБА_2 в 1/5 частці; син ОСОБА_7 в 1/5 частці; син ОСОБА_1 в 1/5 частці.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в редакції чинній на час виникнення у заявника права на отримання одноразової грошової допомоги, встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000.00грн, яка розподіляється рівними частками на всіх утримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Статтею 16-1 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції чинній на дату загибелі військовослужбовця, визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якого настала протягом року після звільнення).

Частиною 1 статті 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Згідно частини першої статті 31 цього ж Закону ч лени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Отже, факт перебування заявника особи на утриманні загиблого військовослужбовця, має значення для отримання ним одноразової грошової допомоги, яку може бути призначено та виплачено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася загиблим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Заявник обґрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що після його повноліття він продовжив знаходився на повному утриманні свого батька ОСОБА_4 , оскільки продовжував навчання у Херсонській державній морської академії.

Диспозитивність цивільного судочинства виявляється в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (стаття 13 ЦПК України).

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Тож, можна зробити висновок, що суд не втручається у процесуальну діяльність учасників процесу (реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання покладених на них процесуальних обов`язків), крім випадків, передбачених ЦПК України.

У процесуальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини.

Відмовляючи у задоволені заяви суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що заявником не надано суду достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження його перебування на утриманні загиблого батька, ОСОБА_4 .

Так, матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження надання ОСОБА_4 заявнику будь-якої матеріальної допомоги з часу набуття заявником повноліття та до часу загибелі.

Суд першої інстанції надав належну оцінку поясненням допитаної в якості свідка ОСОБА_6 , яка є матір`ю заявника та колишньою дружиною загиблого, оскільки вказані пояснення не підтверджені будь-якими іншими доказами.

Крім того, надана заявником довідка ОК-5, не може бути визнана належним доказом на підтвердження відсутності доходів у заявника, оскільки вказана довідка містить лише дані з Реєстру застрахованих осіб про заробітну плату для нарахування пенсії, страховий стаж та сплату страхових внесків та не містить даних щодо отриманих особою доходів за спірний період.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять посилання на докази, які б підтверджували факт систематичного надання загиблим допомоги повнолітньому сину, ОСОБА_1 , а також, що ця допомога була постійним і основним джерелом доходу останнього.

Зважаючи на встановлення правильного застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанцій апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог апеляційної скарги про скасування рішення.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Петряєва Володимира Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 28 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 18 липня 2025 року.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: Л. В. Базіль

В. О. Бездрабко