ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2586/25 Справа № 204/3728/23 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Скоробогатової Д.В. на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2023 року ОСОБА_2 через свого представника звернулась до суду із зазначеним позовом та просила стягнути на її користь з ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 652 397,15 грн. та моральної шкоди у розмірі 200 000 грн.; а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 8 523,97 грн. та витрати на проведення судових експертиз в розмірі - 80 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 19 жовтня 2021 року у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 сталася пожежа. Згідно з технічним висновком № 70/2021 від 20 жовтня 2021 року щодо ймовірної причини виникнення пожежі є порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні нагрівальних печей і димарів. Висновком експерта № 20-10-01/21 від 10 грудня 2021 року за результатами проведення судової пожежно-технічної експертизи встановлено, що причиною виникнення пожежі в будинку АДРЕСА_1 є допущені порушення п.п. 2.9, 2.8, 2.12, 2.13 Правил пожежної безпеки в Україні при монтажі опалювальної печі (каміну) на твердому паливі. Монтаж опалювальної печі (каміну) на твердому паливі здійснено ОСОБА_1 , що останнім не заперечується. Позивач вважає, що їй завдано шкоду внаслідок неправомірних дій відповідача та із його вини, а тому на нього покладається обов`язок із її відшкодування.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 652 397,15 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 7 023,97 грн., судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 536,80 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 80 000 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, а також покласти судові витрати у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги та витрат на правову допомогу на сторону позивача.

Зазначає, що відповідача належним чином не було повідомлено про розгляд справи, зокрема і про судове засідання, в якому ухвалювалось оскаржуване рішення, оскільки він не отримував судових повісток про виклик до суду, а матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 звертався із заявою про намір отримувати такі повістки в електронному вигляді за допомогою СМС. Крім того, суд першої інстанції зазначав у якості представника відповідача

адвоката Богдан Л.М., однак в матеріалах справи відсутні повноваження на представництво останнього.

Також, вважає, що докази, які суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного рішення, зокрема підтвердження доведеності вини відповідача у заподіянні позивачу в результаті пожежі шкоди є недостовірними, так як містять відомості, що не відповідають дійсності. Зокрема в поясненнях ОСОБА_1 , наданих у ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровські області містяться розбіжності у датах подій та адресах, а тому не можуть бути прийняті як доказ. Висновок експерта Бєлікова А.С. від 18.01.2022 року є неправдивим (фіктивним), оскільки вказаний експерт не внесений до державного Реєстру атестованих судових експертів. Висновок експерта Харченко В.В. від 18.01.2022 року також не може бути прийнято як доказ, у зв`язку із тим, що вказаний експерт має спеціалізацію «оцінка земельних ділянок», а тому не міг проводити будівельно-технічні дослідження.

Вважає, що наявність та розмір шкоди, заподіяної позивачу належними та допустимими доказами не доведено, а також зауважує, що жодним доказам не підтверджено надання відповідачем позивачу послуг з монтажу опалювальної печі (каміну), зокрема і кримінального правопорушення.

З приводу наявності моральної шкоди та її розміру зазначала, що її спричинення не доведено позивачем, а саме в чому були виражені душевні страждання позивачки в результаті пожежі будинку, оскільки вона не проживала в ньому та не змушена була винаймати інше житло у зв`язку із його знищенням. По факту у зазначеному будинку проживала сім`я ОСОБА_4 , який залучений у справі у якості третьої особи.

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначав, що доводи представника відповідача з приводу недостатньої кваліфікації судових експертів спростовується загальнодоступними відомостями реєстру атестованих судових експертів.

Також не погоджується із твердженнями щодо неналежного повідомлення сторони відповідача, оскільки представник ОСОБА_1 брала участь у судових засідання та зверталась до суду із клопотаннями та викладеною позицією відповідача. З приводу розбіжностей у датах подій та адресах зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем не заперечувався факт встановлення каміну у будинку позивача №314, а вул. Залізнодорожна є орієнтиром тому і була зазначена в поясненнях. Крім того, відповідач може бути викликаний у судове засідання та додатково допитаний щодо обставин монтажу каміну. Зазначає, що моральна шкода є похідною від факт порушення цивільних прав позивача, яка понесла фізичні та душевні страждання у зв`язку зі знищенням її майна в результаті винних дій відповідача.

Представником відповідача надано відповідь на відзив, в якому посилаючись на доводи, аналогічні доводам позовної заяви зазначав, що матеріали справи не містять належних допустимих доказів не підтвердження того, що в результаті винних дій відповідача позивачу було завдано матеріальну та моральну шкоду. Знову звертає увагу, що матеріали справи не містять позиції відповідача, в якій би він «не заперечував» факт надання позивачу послуг з монтажу каміна, а отже відповідач не є заподіювачем шкоди та не зобов`язаний доводити відсутність вини та інших складових цивільного правопорушення. З приводу висновків експертів, звертає увагу, що експертизи були проведені поза межами судового провадження, більше ніж за два роки, висновки містять суперечливі данні та виконані на підставі документів, які не могли слугувати джерелом таких даних

Про дату, час і місце судового засідання сторони повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку повісток до Електронних кабінетів представників позивача та відповідача, довідка про доставку повістки у вигляді смс ОСОБА_2 , а також конверти із відміткою АТ «Укрпошта» про причини не вручення судової повістки ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 «адресат відсутній за вказаною адресою». В судове засідання з`явилися ОСОБА_1 та його представник-адвокат Скоробогатова Д.В., представник ОСОБА_2 -адвокат Ковальов А.О., Спариш Д.Є..

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог

апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що матеріали справи містять належні та допустимі докази того, що в результаті винних дій відповідача позивачці було завдано матеріального збитку.

Проте такий висновок не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить садовий будинок загальною площею 111 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці кадастровий номер :02:020:0395, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Договором купівлі-продажу земельної ділянки з розташованим на ній садовим будинком від 18 червня 2020 року, зареєстрованого в реєстру за №639.

19 жовтня 2021 року у зазначеному будинку сталася пожежа, яку виявлено близько 20:30 годин того ж дня.

Згідно договору доручення від 01 лютого 2020 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за цим Договором повірений зобов`язується від імені і за рахунок довірителя здійснити пошук особи для монтажу стаціонарного каміну на дровах та контроль до повного закінчення монтажу стаціонарного каміну на дровах у садовому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Технічним висновком № 70/2021 від 20 жовтня 2021 року щодо ймовірної причини виникнення пожежі, яка сталася 19 жовтня 2021 у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , осередок пожежі знаходиться у внутрішньому просторі горищного приміщення в місці перетинання димовідвідної труби каміну з перекриттям або кроквою. Найбільш ймовірною причиною пожежі є порушення правил пожежної безпеки при влаштуванні нагрівальних печей та димарів.

Висновком експерта № 20-10-01/21 від 10 грудня 2021 року за результатами проведення судової пожежно-технічної експертизи на основі проведених досліджень визначено, що «осередок пожежі» в будинку АДРЕСА_1 , знаходиться у внутрішньому просторі горищного приміщення в місці перетину димовідвідної труби каміна з перекриттям та кроквами. Внаслідок конвективних процесів горіння визначився «очаговий конус пожежі». Встановлено, що причиною та механізмом виникнення пожежі є загорання горючих матеріалів у внутрішньому просторі горищного приміщення в місці перетину димовідвідної труби каміну з перекриттям та кроквою внаслідок піролізу деревини до температури самозаймання. Причиною виникнення пожежі є допущені порушення п.п. 2.9, 2.8, 2.12, 2.13 Правил пожежної безпеки в Україні при монтажі опалювальної печі (каміну) на твердому паливі.

Згідно з Висновком експерта № 20-10-02//2021 від 18 січня 2022 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що розмір матеріальної шкоди, нанесеної будинку у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті пожежі, яка сталася 19 жовтня 2021 року складає 652 397,15 грн.

На підставі довіреності, виданої 03 вересня 2020 року ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , які діють окремо один від одного, серед іншого, здійснювати реєстрації переобладнання, добудови, перебудови, узаконення будь-яких переобладнань, стосовно належного ОСОБА_2 майна, а саме: садового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,06 га кадастровий номер земельної ділянки: :02:020:0395, цільове призначення якої 01.06 для колективного садівництва, для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: Дніпропетровськ область, Дніпровський район, м. Підгородне, садівниче товариство «ЕКСПРЕС».

Позивач зазначає, що їй було завдано шкоду внаслідок неправомірних дій відповідача та із його вини, а тому на нього покладається обов`язок із її відшкодування.

У пунктах 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1209 ЦК України виконавець робіт (послуг) зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній особі внаслідок недоліків робіт (послуг). При цьому, відшкодування шкоди не залежить від вини виконавця робіт (послуг), а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах.

Відповідно до ст. 1210 ЦК України шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2021 року у будинку АДРЕСА_1 , сталася пожежа.

Відповідно до наданих експертних висновків №20-10-01/21 та 20-10-02/2021 технічного висновку № 03/2020 причиною виникнення пожежі у буд 314, який належить позивачу, стало допущення порушень правил пожежної безпеки при монтажі опалювальної печі (каміну) на твердому паливі, а розмір збитків нанесених будинку в результаті пожежі складає 652 397,15 грн.

Тобто, причиною пожежі стали недоліки каміну, а не дії будь-кого під час експлуатації вказаної печі, тому незалежно від того, хто був її користувачем на момент виникнення пожежі, відповідальність за завдану позивачу матеріальну та моральну шкоду повинна нести саме особа, яка його встановлювала.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з того, що пожежа виникла з вини ОСОБА_1 ..

Однак матеріали справи не містять беззаперечних доказів того, що саме відповідач здійснював монтаж каміну, що призвело до загорання горючих матеріалів у внутрішньому просторі горищного приміщення в місці перетину димовідвідної труби каміну з перекриттям та кроквою внаслідок піролізу деревини до температури самозаймання.

Зокрема відповідач у суді апеляційної інстанції пояснив, що він дійсно проводить роботи по обладнанню камінів та печей, міг консультувати у березні 2020 року щодо встановлення каміну в будинку позивача, однак у вказаному будинку, яким фактично користується третя особа, він не здійснював робіт по монтажу каміну.

Під час дослідження у судовому засіданні висновків експертів, зокрема фотокарток каміну, ОСОБА_1 пояснив, що не використовує матеріали з яких виконаний камін у будинку позивача та не використовує техніку, за якою останній виконаний, оскільки це є порушенням норм пожежної безпеки. Зокрема було встановлено, що труба, яка виходить на горище (димар) має цегляну надбудову на поверхні даху із козирком, ОСОБА_1 пояснив, що він таке не встановлює.

ОСОБА_3 , як особа, якій позивачем було доручено пошук особи для монтажу каміну та контроль за виконанням таких робіт, не зміг пояснити,що це за конструкція та ким вона була виконана.

Суд звертає увагу, що саме через недотримання при монтажу каміну умов техніки пожежної безпеки в місці перетину димової труби та перекриття на горищі відбулось займання, яке завдало шкоди будинку позивача.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач несе відповідальність як особа, що монтувала камін у будинку позивача, так як відповідач визнав

зазначені обставини в поясненнях, наданих при проведенні перевірки слідчими органами.

Проте доказів того, що монтаж каміну в будинку позивача виконував саме ОСОБА_1 не надано.

Позивач зазначає, що ОСОБА_1 виконував монтаж каміну, сам ОСОБА_1 це категорично заперечує, зазначає що він перед початком робіт надає замовнику кошторис. Тексту договору на виконання робіт відповідачем, кошторису чи документів, які б підтверджували оплату за виконану роботу позивачем не надано.

Згідно матеріалів єдиного обліку №17076 від 22.12.2021 року за заявою ОСОБА_4 про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та виявлення причини пожежі було прийнято рішення про закінчення перевірки та надання авторові звернення відповіді, винних осіб не встановлено. Із долучених до матеріалів пояснень ОСОБА_1 вбачається, що приблизно в березні 2020 року він проводив монтаж каміну в м.Підгороднє, номер будинку він не знає, там проводився ремонт,тому були крім нього і інші робітники.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 зазначив, що пояснення надавав з приводу чи мали місце конфлікти між господарем будинку та працівниками, які виконували ремонт, про пожежу мова не йшла, адреса в поясненнях була зазначена працівником поліції, який його опитував. Наполягав на тому , що в зазначеному будинку роботи з монтажу каміна не виконував. Виходячи з фотографій, які долучені до експертизи, зазначив, що таку технологію монтажу він не застосовує, над дахом чотирикутний цегляний димохід з накриттям не встановлює, оскільки це не відповідає протипожежним правилам,так як іскра може вилітати із труби та вдарятися об накриття і впасти на дах. Зазначені обставини нічим не спростовані.

ОСОБА_3 , який проживає в спірному будинку та фактично займався проведенням ремонту в будинку і як зазначає позивач укладав договір з відповідачем на виконання монтажних робіт з установки каміну, не зміг пояснити в суді апеляційної інстанції хто встановлював над дахом чотирикутний димохід з накриттям і взагалі звідки він там взявся йому не відомо.

Відповідач зазначав, що не складав кошторис та не виконував відповідні роботи з установки каміну у позивача. Сторона позивача при цьому не змогла надати жодних доказів, які б підтверджували, що монтаж каміну виконувався саме відповідачем, що з ним проводилася оплата за виконану роботу.

Також, допитана у суді апеляційної інстанції свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона бачила відповідача у будинку позивача, однак при цьому він не виконував ніяких робіт по монтажу каміну у будинку позивача, вона з них розмовляла та консультувалася як їй краще у себе встановити камін.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша, друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

З огляду на те, що позивачкою не було доведено, що роботи по монтажу каміну проводилися ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції вважає, що не має підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, а як наслідок і моральної шкоди позивачу за рахунок відповідача.

На зазначене суд першої інстанції не звернув увагу та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1ст. 376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами першою, другою, тринадцятою статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу відповідач задоволено, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди ОСОБА_1 відмовлено, то з позивачки на користь відповідача, підлягає стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 10 535,96 грн.

Керуючись ст. ст.368, 376, 381,382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Скоробогатової Д.В. задовольнити.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2024 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 10 535,96 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 липня 2025 року.

Судді: