Справа № 595/730/25
Провадження № 2/595/326/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2025

м.Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: Головуючого судді Содомори Р.О.,

при секретарі Боднар М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бучач справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сверлик Ольга Василівна, до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сверлик О.В. звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , згідно якого просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті сина ОСОБА_3 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частину квартири АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син ОСОБА_3 , який проживав у АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді частки у квартирі АДРЕСА_1 . Зазначає, що оскільки вона на час смерті сина постійно проживала разом з ним, то фактично прийняла належну їй спадщину. На даний час вона вирішила оформити спадщину у встановленому законом порядку. Зібравши необхідні документи, звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, їй було відмовлено, через відсутність правовстановлюючих документів на належну її синові частку квартири. Зазначає, що оскільки вказана квартира придбана її сином та відповідачкою по справі за час їхнього перебування в шлюбі в період з 16 травня 1995 року по 02 грудня 2013 року, то вона являється об`єктом права спільної сумісної власності. За життя сина їх частки не були визначені, тому відповідачка по справі подала до суду позов про визнання за нею права власності на частку у спільному майні подружжя.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 травня 2025 у зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження, та справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 липня 2025 у зазначеній справі було закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача згідно позовної заяви, просить суд розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_3 записані ОСОБА_1 мати та ОСОБА_4 батько.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 .

Як вбачається із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 09 серпня 2016 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бучач Бучацького району Тернопільської області.

Як вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Тернопільської області Максимович С.В. 15 травня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 355, укладеного між ОСОБА_5 (продавець), з однієї сторони, та ОСОБА_2 (покупець), з другої сторони, продавець продав, а покупець купив належну продавцю на праві приватної власності квартиру за АДРЕСА_3 .

З пункту 10 вказаного вище договору купівлі-продажу слідує, що справжність підпису на заяві про дачу згоди другого з подружжя зі сторони покупця ОСОБА_3 , на придбання майна, що є предметом даного договору, засвідчена приватним нотаріусом Бучацького районного нотаріального округу Максимовичем С.В. 15.05.2012 по реєстру №354 та зберігається у справах приватного нотаріуса Бучацького районного нотаріального округу Максимовича С.В.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2013 року (справа № 595/2218/13-ц) шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , зареєстрвоаний 16 травня 1995 року у м. Бучач відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської області, актовий запис № 40, розірвано. Рішення набрало законної сили 02 грудня 2013 року.

Згідно довідки № 110, виданої Бучацькою міською радою Тернопільської області 21 квітня 2025 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване місце проживання на час смерті якого було за адресою: АДРЕСА_2 . На дату смерті ОСОБА_3 за вказаною адресою зареєстроване місце проживання наступних осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно із довідкою №09 від 21.05.2025 року, виданої Бучацькою міською радою Тернопільської області, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстроване місце проживання на час смерті якого було за адресою: АДРЕСА_2 . На день смерті ОСОБА_3 за вказаною адресою зареєстроване місце проживання наступних осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

За даними довідки № 60, виданої КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» 06 травня 2025 року виданої ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , вартість квартири АДРЕСА_1 становить 134347 грн. Загальна площа квартири становить 45,9 кв.м, в тому числі житлова 22,8 кв.м.

Відповідно до довідки №100/01-16 від 14.05.2025 року наданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І. вбачається, що розглянувши та вивчивши подані спадкоємцем документи приватним нотаріусом Іванів Л.І. встановлено, що квартира за АДРЕСА_1 є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки набута 15.05.2012 під час перебування ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Через відсутність правовстановлюючого документу на частку квартири та відсутністю інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно за ОСОБА_3 та невизначеністю часток щодо нерухомого майна між подружжям, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 .

Із інформації №145/01-16 від 12.07.2025 наданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І., вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1, 2 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

За змістом ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до положень статей 1268-1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак через відсутність правовстановлюючого документу на частку квартири та відсутністю інформації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності на вищезазначене нерухоме майно за ОСОБА_3 та невизначеністю часток щодо нерухомого майна між подружжям, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Тобто, за змістом вищезазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи.

Режим спільної сумісної власності для майна, придбаного подружжям за час шлюбу, встановлює і стаття 368 ЦК України.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Отже квартира за АДРЕСА_1 була спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Між ними не було укладено договору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а за життя ОСОБА_3 вони не виділяли свої частки із спільної сумісної власності.

Згідно із рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2013 року (справа № 595/2218/13-ц) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

Як зазначає в позовній заяві представник позивача, відповідачка по справі звернулася до суду із позовом про визнання за нею права власності на частку у спільному майні подружжя.

Згідно із поданою до суду заявою позовні вимоги ОСОБА_1 відповідачка визнає в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: частку квартири за АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на частку квартири за АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Суддя: Р. О. Содомора