Справа № 305/1154/24
Провадження по справі 2/305/49/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.07.2025 року м. Рахів

Рахівський районний суд Закарпатської області у складі: судді Попової О.М., при секретарі судового засідання Верещак С.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Богданська сільська рада Рахівського району Закарпатської області, про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Богданська сільська рада Рахівського району Закарпатської області, про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач є власником земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0100 га (кадастровий номер - :11:002:0038), цільове призначення «для будівництва індивідуальних гаражів», що підтверджується свідоцтвом про право власності. Право власності на земельну ділянку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.08.2014 року. Вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою, кадастровий номер 0:1 1:002:0043, площею 0,0315 га, яка перебуває в користуванні на умовах оренди у громадянина ОСОБА_2 цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства». На день подання даної позовної заяви відповідач використовує частину земельної ділянки позивача та перешкоджає йому у під`їзді на його земельну ділянку.

В результаті обстеження, яке проводилось начальником відділу земельних ресурсів та екологічної безпеки Богданської сільської - ОСОБА_3 та депутатом Богданської сільської ради 80 го скликання - Бочкором Петром Івановичем на підставі звернення позивача з приводу самовільного зайняття громадянином ОСОБА_2 частини земельної ділянки площею - 0,0100 га, ( кадастровий номер - :1 1:002:0038), яка розташована в АДРЕСА_1 та створення перешкод гр. ОСОБА_2 у користуванні дорогою загального користування шляхом складання на ній щебня, було проведено обстеження, про що складено АКТ від 08.06.2023 року. В результаті обстеження при проведенні обмірів земельної ділянки ОСОБА_1 виявлено, що межовий знак з боку дороги загального користування ( АДРЕСА_1 ) який встановив громадянин ОСОБА_4 не встановлений на тому місці, як визначено документацією із землеустрою розробленою на його ім`я.

Враховуючи викладене позивач, просить зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0100 кадастровий номер - :11:002:0038), цільове призначення «для будівництва індивідуальних гаражів», що підтверджується свідоцтвом про право власності. Вище вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою (кадастровий номер -11:002:0043 площею - 0,0315 га. яка перебуває у користуванні на умовах оренди у громадянина ОСОБА_2 цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», шляхом відновлення межових знаків та звільнення земельної ділянки.

Ухвалою судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 21.05.2024 року, прийнято до розгляду дану позовну заяву, відкрито провадження у справі, та вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Від представника відповідача адвоката Прокіп`юк О.Ю. до суду надійшов відзив на позовну заяву, з додатками, в якому остання просила, визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву та поновити строк для подання відзиву, у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Богданська сільська рада Рахівського району, Закарпатської області про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити в цілому. Судові витрати, понесені відповідачем стягнути з позивача. (а.с. 37-51)

Відзив обґрунтований тим, що ОСОБА_2 , відповідач у справі, вважає обставини справи, що викладені позивачем, невірними, його позовні вимоги необґрунтованими і заперечує проти позову у повному обсязі з таких міркувань.

Дійсно, земельна ділянка позивача, ОСОБА_1 , площею 0,0100, кадастровий номер: :11:002:0038, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, розташована по АДРЕСА_1 , межує із належною Відповідачу на праві користування на умовах оренди, земельною ділянкою площею 0,0315 га, кадастровий номер: 0:11:002:0043, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, розташованою по АДРЕСА_2 .

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Аналізуючи підстави позову та додані до них докази жодних конкретних параметрів межового знаку, встановлення (переміщення) Відповідачем на спірній земельній ділянці та конкретного місця його розташування на місцевості, у позові не вказано. Не містять таких відомостей і докази додані до позову, технічна документація, тощо. Більше того, в позивача відсутня технічна документація щодо встановлення меж в натурі (на місцевості) (принаймні така не додана до матеріалів позову), яка б врегульовувала визначення де саме мають бути встановлені межові знаки (огорожа), передача межових знаків на зберігання власнику (користувачу) земельної ділянки за актом прийомки-передачі межових знаків на зберігання не здійснювалася, тому останнім не доведено, які межові знаки Відповідачем порушені (переміщені, знищені), та як наслідок використання земельної ділянки, належної позивачу.

Попри це, Відповідач ствердно заявляє, що жодних дій щодо переміщення межових знаків, самовільного використання земельної ділянки позивача він не вчиняв. Тому, доводи позивача про використання ним його частини земельної ділянки є голослівними, не доведеними та мають ознаки наклепу.

Що стосується доводів позивача про складання відповідачем на дорозі загального користування щебіня, то зазначає що дійсно навесні 2023 року завіз щебінь та склав його на дорозі тимчасово, однак він не вважав, що такий заважає заїзду до дворогосподарства Позивача. Після вимоги Позивача та Богданської сільської ради усунути цю перешкоду, Відповідач її виконав, тобто станом на звернення Позивача до суду щебіня на дорозі не було, а відтак і перешкод у користуванні Позивачем своєї земельної ділянки.

Оцінюючи докази на предмет їх достатності та взаємного зв`язку в сукупності, вважаю, що подані позивачем докази не містять достатніх даних, які б однозначно підтверджували наявність перешкод на спірному проїзді, їх якісні та кількісні характеристики, якщо такі існують, та підтверджували особу, яка чинить йому перешкоди. Також, позивачем ОСОБА_1 , не надано письмових доказів до яких саме меж, які існували до порушеного його права, відповідач ОСОБА_2 повинен відновити земельні ділянки належні позивачу та в чому порушено його право на земельну ділянку, у зв`язку з чим у задоволенні позову має бути відмовлено.

На підставі викладеного, вважаю, що задоволення позовних вимог позивача, які спростовуються у цьому відзиві і підкріплені достатніми і належними доказами, призведе до неправомірного порушення прав та охоронюваних законом інтересів Відповідача щодо предмету позову.

Від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній просив, зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0100 кадастровий номер - :11:002:0038), цільове призначення «для будівництва індивідуальних гаражів», що підтверджується свідоцтвом про право власності. Вище вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою (кадастровий номер -11:002:0043 площею - 0,0315 га. яка перебуває у користуванні на умовах оренди у громадянина ОСОБА_2 цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», шляхом відновлення межових знаків та звільнення земельної ділянки. Вказана відповідь обґрунтована тим, що відповідачем чи його представником не вчасно подано відзив, а також відсутні належні та допустимі докази щодо аргументів наведених у відзиві на позовну заяву. (а.с. 61-72а)

Ухвалою Рахівського районного суду Закарпатської області від 07.11.2024 року, закрито підготовче провадження у даній цивільній справі, та призначено справу до розгляду по суті.

До закінчення розгляду справи по суті від представника відповідача до суду надійшла заява, з додатками, в якій остання просила розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Богданська сільська рада Рахівського району Закарпатської області про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, розглянути за відсутності відповідача та його представника. Позовні вимоги ОСОБА_2 не визнає, з підстав наведених у відзиві та в даній заяві. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Богданська сільська рада Рахівського району Закарпатської області про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканця АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_2 , 7000 гривень витрат на правову допомогу. (а.с. 86-93)

Сторони у справі, в судове засідання не з`явились, від кожної зі сторін надійшли до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги всі надані сторонами матері, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право, в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено ст.ст. 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі ст. 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Таким чином, суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного правам чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-186гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Згідно з положеннями ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

З метою захисту своїх прав, позивач звернувся до суду із вимогою про зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0100 кадастровий номер - :11:002:0038), цільове призначення «для будівництва індивідуальних гаражів», що підтверджується свідоцтвом про право власності. Вище вказана земельна ділянка межує із земельною ділянкою (кадастровий номер -11:002:0043 площею - 0,0315 га. яка перебуває у користуванні на умовах оренди у громадянина ОСОБА_2 цільове призначення «для ведення особистого селянського господарства», шляхом відновлення межових знаків та звільнення земельної ділянки.

Статтею 14 Конституції України передбачено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ст. 41 Конституції України).

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Статтею 79-1 ЗК України визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Згідно зі статтею 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану.

Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Статтею 107 ЗК України визначено, що основою для відновлення меж земельних ділянок є дані земельно-кадастрової документації. У разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, п. 3.8 Інструкції визначено, що межові знаки не встановлюються на бажання власника (користувача) - у разі якщо межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) збігаються з природними та штучними лінійними спорудами і рубежами (річками, струмками, каналами, лісосмугами, шляхами, шляховими спорудами, парканами, огорожами, фасадами будівель та іншими лінійними спорудами і рубежами тощо)

Разом з тим, суд критично відноситься до твердження позивача ОСОБА_1 про те, що саме відповідачем ОСОБА_2 встановлено межовий знак з боку дороги загального користування ( АДРЕСА_1 ), оскільки позивачем до позовної заяви не додано жодних доказів щодо підтвердження таких тверджень, що також повністю заперечується відповідачем.

Так, постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 580/168/16-ц (провадження № 61-19526сво18) надано висновок, що погодження меж є виключно допоміжною стадією у процедурі приватизації земельної ділянки, спрямованою на те, щоб уникнути необов`язкових технічних помилок. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із власником та/або землекористувачем не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів чи землевласників. Не надання особою своєї згоди на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача та/або власника не може бути перешкодою для розгляду місцевою радою питання про передачу земельної ділянки у власність відповідачу за обставин виготовлення відповідної технічної документації. Непідписання суміжним власником та/або землекористувачем акту узгодження меж земельної ділянки саме по собі не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Аналогічний правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду України від 28 березня 2018 року №681/1039/15-ц; постанові Верховного Суду в складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2019 року у справі № 350/1137/16-ц (провадження № 61-14260св18).

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц (провадження № 14-552цс18) зазначено, що "у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право позивача порушене, оскільки для таких висновків мають бути надані належні та допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у власності позивачки, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста".

Однак, у даній цивільній справі, жодною зі сторін не завлялось клопотань про призначення експертизи.

Таким чином, зважаючи на те, що в ході розгляду справи не знайшли підтвердження наведені позивачем обставини, якими він обґрунтовував свої вимоги, а також враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що позивач, крім того, що не довів порушення його прав у зв`язку зі складанням щебня відповідачем та встановленням межового знаку останнім, у суду є всі підстави для відмови у задоволенні даних вимог.

За правилами ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача;

Оскільки в задоволенні позову відмовлено, підстави для стягнення судового збору з відповідача на користь позивача відсутні. Крім того, зважаючи на наявну заяву представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат пов`язаних з розглядом даної цивільної справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, які підтвердженні додатками до заяви (копія договору про надання правової допомоги від 23.07.2024 №26, Акт прийому-передачі виконаних робіт від 25.10.2024, квитанція про сплату гонорару адвокату від 02.08.2024), суд вважає за необхідне, стягнути з позивача на користь відповідача, підтверджені витрати на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 12,13,82,133,137,141,259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог Богданська сільська рада Рахівського району Закарпатської області, про відновлення меж земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Судові витрати понесені позивачем ОСОБА_1 зі сплати судового збору, залишити за рахунок позивача.

Судові витрати понесені відповідачем ОСОБА_2 , які складаються з витрат на правничу допомогу, в розмірі 7000 (сім тисяч) гривень 00 копійок, стягнути з позивача ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь відповідача ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Рахівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24.07.2025 року.

Суддя О.М. Попова