Справа № 939/1299/24
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2025 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Герасименко М.М.,

за участі секретарів Рассказової М.М., Слухай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через представника адвоката Тищенко Л.М., звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 08 вересня 2023 року у вечірній час йому зателефонував сусід на ім`я ОСОБА_3 та повідомив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено паркан його (позивача) домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 . На місці пригоди було виявлено, що зруйнованими є повністю три листа плоского азбоцементного шиферу розміром 2 х 1,5 м, товщиною 10 мм в трьох секціях огорожі, площа 9,00 кв.м; рама кріплення заповнення огорожі довжиною 21,0 м значно деформована і має розриви; дві металеві стійки та три залізобетонні стовпи-стійки в п`яти секціях огорожі відхилені від вертикальної проекції. Для з`ясування особи, яка вчинила вказану вище дорожньо-транспортну пригоду він (позивач) звернувся до відділення поліції та з довідки про результати його звернення від 29 вересня 2023 року йому стало відомо, що 08 вересня 2023 року о 20 годині 20 хвилин в селищі Бабинці по вул. Івана Франка, відповідач ОСОБА_2 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння автомобілем марки OPEL VIVARO, державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахувавши безпечної швидкості руху транспортного засобу, виїхала на смугу зустрічного руху та здійснила зіткнення з автомобілем марки TOYOTA AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобілі отримали значні пошкодження. Йому (позивачу) було надано фото, які були зроблені під час огляду місця ДТП, з яких вбачається, що автомобіль відповідача ОСОБА_2 пошкодив його (позивача) паркан. Постановою Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Незважаючи на завдану відповідачем ОСОБА_2 шкоду, відповідальність якої була застрахована у ТДВ «Страхова Група «Оберіг», позивач не отримав ніякого відшкодування. Тому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив стягнути з ТДВ «Страхова Група «Оберіг» на свою користь відшкодування майнової шкоди у розмірі 25 537,71 грн, з ОСОБА_2 витрати по оплаті проведення незалежної експертної оцінки вартості збитків в сумі 3500 грн.

Ухвалою суду від 18 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

18 жовтня 2024 року від представника відповідача ТДВ «Страхова Група «Оберіг» Микитюка Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти позовних вимог, вказано на те, що позов є передчасним, оскільки позивач не звертався із відповідною заявою до відповідача, чим фактично позбавив права останнього виконати грошове зобов`язання в добровільному порядку. Також відповідач вказує на те, що у постанові Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року відсутня будь-яка інформація про пошкодження майна позивача. Відповідач висловив незгоду із результатами проведеного Звіту від 29 січня 2024 року та вважає, що він не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки вихідні дані використані суб`єктом оціночної діяльності, не відповідають дійсності та використані з порушенням Національного стандарту «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, Закону України «Про оцінку та оціночну діяльність». Звіт від 29 січня 2024 року містить недоліки, які суттєво вплинули на достовірність його висновків: дата оцінки зазначена 29 січня 2024 року, хоча ДТП мала місце 08 вересня 2023 року; вартість матеріального збитку розрахована без урахування коефіцієнту фізичного зносу, хоча в самому звіті зазначено, що коефіцієнт фізичного зносу складає 20%; вартість матеріального збитку розрахована з урахуванням ПДВ. Крім того, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк для звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, що відповідно до ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що вимоги позивача є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Тищенко Л.М. позов, з урахуванням уточнення позовних вимог, підтримали і викладене підтвердили. Позивач вказав, що 08 вересня 2023 року до нього зателефонував сусід, який повідомив, що сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої один з автомобілів «влетів» у його (позивача) паркан, що розташований по АДРЕСА_1 . Приїхавши до місця події він побачив зруйнований паркан після чого звернувся до поліції, де йому повідомили, що винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2 . У подальшому він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з приводу відшкодування спричиненої шкоди, проте така шкода відшкодована не була. Під час розгляду справи з`ясувалося, що відповідальність ОСОБА_2 застрахована, у зв`язку із чим було залучено співвідповідачем ТДВ «Страхова Група «Оберіг».

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, вказала, що обставин дорожньо-транспортної пригоди не пам`ятає.

Представник відповідача ТДВ «Страхова Група «Оберіг» Микитюк Д.О. у судовому засіданні, яке відбулося 07 лютого 2025 року, проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Відповідач ТДВ «Страхова Група «Оберіг» у сьогоднішнє судове засідання свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ТДВ «Страхова Група «Оберіг», допитавши експерта та свідка, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 08 вересня 2023 року, о 20 годині 20 хвилин, в смт Бабинці Бучанського району Київської області по вул. І. Франка, 50, водій ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук, керуючи транспортним засобом «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_3 , не дотрималася безпечного інтервалу та не вибрала безпечної швидкості руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, що призвело до пошкодження транспортних засобів з матеріальними збитками, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння відмовилася, чим порушила п. 2.5, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 11 жовтня 2023 року у справі № 939/2357/23 відповідача ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративних порушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП і до неї застосовано адміністративне стягнення, яке, на підставі ст. 36 КУпАП, визначено у виді штрафу в розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 18-20).

26 вересня 2023 року позивач, який є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся до відділення поліції № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області із заявою, в якій вказав, що 08 вересня 2023 року було пошкоджено паркан його домоволодіння за вказаною вище адресою (а.с. 6, 72-75).

За результатами розгляду вказаної вище заяви позивачу повідомлено про винуватця дорожньо-транспортної події та рекомендовано звернутися до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, та надано матеріали фото-фіксації з місця події (а.с. 7-8, 9, 10).

З досліджених у судовому засіданні матеріалів справи про адміністративні правопорушення № 939/2357/23, відеозаписів та фотографій з місця події, долучених позивачем до позову, вбачається, що 08 вересня 2023 року, о 20 годині 20 хвилин, в смт Бабинці Бучанського району Київської області по вул. І. Франка, 50, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_3 , спричинила дорожньо-транспортну пригоду; транспортний засіб, яким керувала ОСОБА_2 , після дорожньо-транспортної пригоди стояв впритул до паркану; частина паркану пошкоджена; на схемі місця дорожньо-транспортної пригоди наявний паркан, що позначений цифрою 7; автомобіль «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_3 має наступні пошкодження: деформовано, зокрема, кузов автомобіля з лівого та правого боку, розбиті бокові вікна з правого та лівого боку, вирвана задня вісь автомобіля, розрізане заднє праве колесо, розбите лобове скло та фари головного світла та інше.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є сусідом позивача, проживає по АДРЕСА_2 . 08 вересня 2023 року коли сталася дорожньо-транспортна пригода він не був вдома, проте був поряд і почув звук удару, після чого йому подзвонили діти та повідомили про дорожньо-транспортну пригоду. Через 10 хвилин він вже був на місці події, де побачив два пошкоджених автомобіля та пошкоджений паркан домоволодіння позивача біля якого стояв один із вказаних автомобілів, а саме автомобіль Opel Vivaro. Пошкоджений був як паркан так і стовп, що стояв біля паркану домоволодіння позивача. Припускає, що внаслідок удару автомобіль могло відкинути від стовпа. Біля паркану побачив уламки вказаного автомобіля, а саме уламки фари та бамперу. Було пошкоджено приблизно 2-3 секції паркану. Зауважив, що коли він виходив із дому у цей день (08 вересня 2023 року) паркан домоволодіння позивача був цілий, без пошкоджень.

Відповідно до звіту № від 29 січня 2024 року про незалежну експертну оцінку вартості збитків, заподіяних власнику нерухомого майна, ОСОБА_6 , при пошкодженні частини огорожі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 29 січня 2024 року завдано збитків у розмірі 25 537,71 гривень (а.с. 34-79).

Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера № від 07 лютого 2024 року позивач сплатив 3 500 грн ФОП ОСОБА_7 за послуги з визначення вартості збитків (а.с. 24).

Експерт ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що оцінка збитків визначалася на дату обстеження паркану, оскільки паркан на дату оцінки не відновлено; вартість матеріального збитку розрахована з урахування коефіцієнту фізичного зносу, про що вказано у звіті; у звіті вартість матеріального збитку розрахована без урахування ПДВ, крім вартості робіт (12 805, 97 грн), які дійсно помилково розраховані з урахуванням ПДВ. Враховуючи наведене, експертом у судовому засіданні розраховано суму ПДВ за вартість робіт, яка становить 2 134, 33 грн, а тому з вартості збитків, що становить 25 537,71 грн необхідно відняти 2 134,33 грн, що і буде становити суму збитків без урахування суми ПДВ.

Отже, з викладеного вбачається, що сума збитків без урахування ПДВ становить 23 403, 38 грн (25537,71 грн 2134, 33 грн).

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідачів щодо наявності недоліків звіту, які суттєво вплинули на достовірність його висновків, оскільки звіт хоч і має недоліки в частині помилкового врахування ПДВ при визначенні вартості робіт, проте, з урахуванням розрахунку експертом у судовому засіданні суми ПДВ, що необхідно відняти від суми збитків, такі недоліки суттєво не вплинули на достовірність висновків звіту. У судовому засіданні також встановлено, що вартість матеріального збитку розрахована з урахуванням фізичного зносу. Інші доводи відповідачів не містять жодних доказів на спростування висновків оцінювача, не містять доказів на підтвердження збільшення цін на товари, роботи та послуги.

Як убачається з матеріалів справи на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 , як водія транспортного засобу «Opel Vivaro», державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована у ТДВ «Страхова Група «Оберіг»; розмір страхової суми (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого становить 160 000 грн; відповідачем ТДВ «Страхова Група «Оберіг» здійснено виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 160 000 грн (а.с. 100, 195, 196).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За змістом статті 1192 ЦК України відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник особа, яка завдала шкоди. Така особа має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV), який регулював відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і був спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю і майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 3 Закону № 1961-IV встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV).

Згідно з п. 9.1 ст. 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону № 1961-IV встановлено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з копією квитанції до прибуткового касового ордера № від 07 лютого 2024 року позивач сплатив 3 500 грн ФОП ОСОБА_7 за послуги з визначення вартості збитків.

Відповідно до звіту № від 29 січня 2024 року про незалежну експертну оцінку вартості збитків, заподіяних власнику нерухомого майна, ОСОБА_6 , при пошкодженні частини огорожі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 29 січня 2024 року завдано збитків у розмірі 25 537,71 гривень.

Проте, враховуючи, що експерт ОСОБА_7 у судовому засіданні повідомив, що сума вартості робіт помилково розрахована з урахуванням ПДВ і вказав суму ПДВ, що необхідно відняти, то суд дійшов висновку, що сума збитків заподіяних позивачу без урахування ПДВ становить 23 403, 38 грн (25537,71 грн 2134, 33 грн (помилково врахований в суму збитків ПДВ)).

Щодо доводів відповідача ТДВ «Страхова Група «Оберіг» про те, що позивач не звертався до нього із заявою про виплату страхового відшкодування та пропустив строк, передбачений ст. 37 Закону № 1961-IV, суд вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на таке.

Як встановлено судом позивач не був учасником вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої 08 вересня 2023 року було пошкоджено паркан його домоволодіння. Про винуватця дорожньо-транспортної пригоди позивачу стало відомо лише 03 жовтня 2023 року (а.с. 7-8, 9). З позовом позивач звернувся до суду 22 травня 2024 року, а із заявою про залучення у якості співвідповідача ТДВ «Страхова Група «Оберіг» 26 вересня 2024 року.

З вказаного вбачається, що позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача ТДВ «Страхова Група «Оберіг» 26 вересня 2024 року, тобто протягом року після того як 03 жовтня 2023 року дізнався про винуватця дорожньо-транспортної пригоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність права позивача на звернення до суду з даним позовом до відповідача ТДВ «Страхова Група «Оберіг», незважаючи на визначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 Закону № 1961-IV однорічний строк для звернення до страховика.

Так, поняття відмови від права не є тотожним поняттю нездійснення права, відмова від права власності здійснюється шляхом заяви про це чи вчиненням інших дій, які свідчать про відмову від цього права (ст. 347 ЦК України). Відмова від належного особі права припиняє таке право.

Припинення цивільного права має бути передбачено законом, на відміну від чого припинення права на отримання відшкодування від певної особи не позбавляє особу цивільного права, а лише позбавляє її можливості отримати відшкодування від цієї особи.

Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 зроблено висновок, що зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" річний строк є преклюзивним і поновленню не підлягає.

Поняття "преклюзивні строки" здійснення регулятивного суб`єктивного права (строк подання заяви про страхове відшкодування до страховика) не є тотожним поняттю "позовна давність" (строк захисту порушеного права особи).

Підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV визначає наслідком пропуску потерпілою особою річного строку подання заяви до страховика про страхове відшкодування, право страховика на відмову у виплаті регламентних виплат.

Разом з тим, законодавство не передбачає в цьому випадку припинення взагалі права потерпілої особи на отримання відшкодування або на задоволення позову як, наприклад, передбачено Цивільним кодексом України при пропуску позовної давності.

Сплив строку, протягом якого потерпіла особа може реалізувати своє регулятивне суб`єктивне право (у цьому випадку протягом одного року) за рахунок страховика (страхової компанії), призводить до неможливості отримання страхового відшкодування від особи, що застрахувала відповідальність винної в ДТП особи в позасудовому порядку. Однак, законодавством не передбачено в цьому випадку припинення взагалі права на відшкодування шкоди, ані у повному обсязі, ані в обсязі страхового відшкодування. Тоді як згідно із частиною четвертою статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявила сторона у спорі, є підставою для відмови в позові.

Крім того, немає підстав вважати, що річний строк звернення з заявою про виплату страхового відшкодування є спеціальним строком позовної давності, передбаченим статтею 258 Цивільного кодексу України, оскільки це суперечить змісту зазначеної норми, яка не передбачає встановлення спеціальної позовної давності в інших випадках, ніж випадки, передбачені в цій норми.

З огляду на те, що пропуск річного строку звернення із заявою до страховика (страхової компанії) не зазначений у законодавстві (стаття 12 Цивільного кодексу України) як підстава для припинення матеріального права, цей строк не може бути розцінений як преклюзивний і такий, що припиняє існуюче право на отримання відшкодування шкоди в розмірі регламентних виплат взагалі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зроблено висновок про те, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності. Потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку. Строки на подачу заяви про виплату страхового відшкодування є преклюзивними та не можуть бути поновлені, проте якщо заявник на виплату страхового відшкодування діяв добросовісно, то суд може захистити порушене право.

Як встановлено судом, позивач не був учасником вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої 08 вересня 2023 року було пошкоджено паркан його домоволодіння. Про винуватця дорожньо-транспортної пригоди позивачу стало відомо лише 03 жовтня 2023 року. Позивач звернувся до суду з вимогою до відповідача ТДВ «Страхова Група «Оберіг» 26 вересня 2024 року, тобто протягом року після того як 03 жовтня 2023 року дізнався про винуватця дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якого була застрахована у ТДВ «Страхова Група «Оберіг».

Враховуючи викладені у позовній заяві обставини, що підтверджено долученими до позову доказами, суд вважає, що позивач діяв добросовісно, намагаючись виконати усі передбачені законодавством у даному випадку умови, що надає суду підстави для захисту його прав, не зважаючи на річний термін наданий для такого відшкодування.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позов, стягнути з ТОВ «Страхова група «Оберіг» суму страхового відшкодування у розмірі 23 4403,38 грн, а з ОСОБА_2 витрати по оплаті проведення незалежної експертної оцінки вартості збитків у розмірі 3 500 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути суму судового збору в розмірі 1 211 гривень 20 копійок (по 605,60 грн з кожного відповідача).

Керуючись ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» () на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 23 403 (двадцять три тисячі чотириста три) гривні 38 копійок.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» () на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті проведення незалежної експертної оцінки вартості збитків у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

В іншій частині в позові відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 04 серпня 2025 року.

СуддяМ.Герасименко