Провадження по справі № 2/635/2145/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Даниленко Т.П.

за участі секретаря судового засідання Шевченко В.С.,

представника позивача Чухраєвої Н.С. (на відеозв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення слати аліментів та штрафних санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) через свого представника адвоката Чухраєву Надію Сергіївну (далі Чухраєва Н.С.) звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь 810 866,72 гривень, з яких: 667 787, 33 гривень пеня за несвоєчасну сплату аліментів, 121 275, 58 гривень сума інфляційних втрат (інфляційного збільшення) та 21 803, 81 гривень 3 % річних. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 24.03.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26.07.2016 у справі № 635/5474/16-ц. У шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дитина - ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом із матір`ю за місцем реєстрації останньої: АДРЕСА_1 . Враховуючи, що після розірвання шлюбу відповідач самоусунувся від утримання дитини, за заявою ОСОБА_1 , 22.10.2018 Харківським районним судом Харківської області було винесено судовий наказ у справі № 635/6682/18 про стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі - 50 % від розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку. Через несплату ОСОБА_2 аліментів в добровільному порядку, ОСОБА_1 звернулась до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для примусового виконання судового наказу. Після цього, зазначеним органом було відкрито виконавче провадження № 57729767. Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 почав просити ОСОБА_1 забрати виконавчий лист, обіцяючи, що буде сплачувати аліменти добровільно та в достатньому обсязі. Через що, ОСОБА_1 у вересні 2020 року звернулась із заявою про повернення виконавчого документу. Постановою головного державного виконавця - Кравчуна Д.В. від 15.09.2020 виконавчий документ було повернуто стягувачці. Разом із цим, ОСОБА_2 не дотримався своїх обіцянок. Так, починаючи з вересня 2020 року до березня 2022 року він сплачував аліменти на утримання дитини у розмірі 1000,00 грн щомісячно, що не складало навіть 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. З березня 2022 року по січень 2023 року ОСОБА_4 взагалі не виконував свого обов`язку утримувати доньку. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України та небезпечною ситуацією у Харківській області ОСОБА_1 , задля збереження життя, фізичного та психологічного здоров`я доньки, 07.03.2022 виїхала у Францію, де перебуває з дитиною зараз. Враховуючи повномасштабне вторгнення, втрату роботи в Україні, виїзд у чужу країну, де у позивачки немає ані родичів/знайомих, збільшення потреб дитини у зв`язку із її дорослішанням - ОСОБА_1 втратила можливість самостійно утримувати доньку, як вона це робила раніше, поки відповідач майже два роки нехтував своїм обов`язком сплачувати аліменти. У зв`язку із чим, ОСОБА_1 у грудні 2023 року була вимушена звернутись до адвоката Чухраєвої Н.С. з метою поновлення виконавчого провадження та примусового стягнення аліментів з відповідача. Так, 05.01.2024 постановою державного виконавця Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ на підставі судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 22.10.2018 у справі № 635/6682/18 було відкрито виконавче провадження № 73721357. Наразі, вказане виконавче провадженім є відкритим та з відповідача стягуються аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (що на день подання позову складає - 1598, 00 грн), а також, заборгованість, яка утворилась за попередній період. Разом із цим, за період стягнення аліментів (з 11.09.2020 - до сьогодні) у примусовому порядку (через органи ДВС) відповідач здійснює оплату аліментів із порушенням строку, а також не в повному обсязі (здійснює часткові платежі), протягом 2 років взагалі не здійснював оплату аліментів. У зв`язку із чим, у нього виникали і виникають заборгованості зі сплати аліментів за кожний місяць. Так, з метою недопущення з боку відповідача повторного нехтування інтересами дитини, її правом на утримання з боку обох батьків, забезпечення гідного рівня життя доньки - позивачка вважає за необхідне застосувати всі доступні способи захисту прав дитини, зокрема - застосувати до відповідача штрафні санкції - пеню (на підставі ст. 196 СК України), а також стягнути інфляційні втрати та 3% річних (на підставі ст. 625 ЦК України) за період з листопада 2020 року до 01.01.2024, що в загальній сумі складає 810 866,72 грн, яку і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12.11.2024 справу прийнято до розгляду в загальному провадженні, відкрито провадження у справі, призначено проведення підготовчого судового засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чухраєва Н.С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Коновал А.М. в судове засідання не з`явилися, надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили про розгляд справи у їх відсутності, а також, в описовій частині позову зауважено, що відповідач не у повному обсязі виконував свої зобов`язання з березня 2022 року по січень 2023 року взагалі не виконував свої аліментні зобов`язання. Поспіль позивач у своєму позові зазначає, що відповідач вже у період з березня 2022 року по лютий 2024 року не здійснював сплату аліментів у будь-якому розмірі. Такі судження позивача є неоднозначним та суб`єктивними. Оскільки з 15.09.2020 до 05.01.2024 за судовим наказом примусове стягнення грошових коштів не здійснювалось, відповідач сумлінно виконував свої зобов`язання. Крім цього, позивач сам цього не спростовує, що відповідач дійсно виконував свої аліментні зобов`язання добровільно за досягнутою згодою долучивши відповідні докази у вигляді квитанцій. За таких умов до цього відзиву відповідач також долучає збережені у нього квитанції у якості доказу, що не уникав своїх зобов`язань. А нещодавно взагалі наважився сплачувати гроші по аліментним зобов`язання не чекаючи граничної дати по оплаті. Минаючи будь якого мотивування, що дитина іноді у минулому часі мешкала за місцем мешкання відповідача. Отже, позивачка долучивши до позовної заяви платіжні квитанції, чеки за заявленим позовом лише спотворює щодо породженого спору. Бо отримувала грошові кошти від відповідача ще і особисто. Незважаючи на ці обставини відповідач виконує свої зобов`язання за ухваленим рішенням, у підтвердженні і є факт відсутньої заборгованості по аліментним зобов`язанням. Поза увагою не може бути залишене і те, що за умов військової агресії РФ і введення військового стану та території України, ведення бойових дій на території Харківської області, дійсно унеможливлювало для відповідача певний час отримувати дохід. Відповідач з членами родини тривалий час перебував у такій життєвій ситуації, що унеможливлювало навіть до особистого існування за наслідком бойових дій. Тож не мав жодного заробітку, але у цей час відповідач не відмовлявся від своїх аліментних зобов`язань, наважувався вчиняв кроки до відсутності будь-якої заборгованості. В цей час позивачка за заявленим позовом і не спростовує зауважених подій, що за умов повномасштабного вторгнення рф на територію України і небезпечною ситуацією у Харківській області, для збереження життя, фізичного та психологічного здоров`я доньки, 07.03.2022 виїхали у Францію, де перебувають разом до сьогодення. Тож саме наведені спотворені умови у вигляді військової агресії рф, ці обставини є незалежні від сторін та є вагомими щодо обставин по даній справі. Стягувач по ВП та його дитина з березня 2022 року мешкають в іншій державі, їх місце мешкання для відповідача є невідомим до сьогодення. Будь-які банківські дані позивача відповідачу є невідомі. Навіть адреса для листування позивачу за заявленим позовом визначена адреса представника. Тому ці умови є одними із вагомим до відсутньої саме вини відповідача у штучно спотвореної умови до звернення позивача до суду з зауваженим позовом. За умов відсутнього примусового виконавчого провадження по стягненні аліментних зобов`язань, для відповідача унеможливлювало перераховувати грошові кошти на розрахунковий рахунок і ВДВС починаючи з 2020 року до 05.01.2024. Лише за умов існуючого ВП № 737721357 від 05.01.2024 відповідач сумлінно виконує свої зобов`язання. Незважаючи що позивачка отримувала грошові кошти нарочно, тобто без примусового стягнення. Це також є доказом того, якби позивач не отримував аліменти, факт звернення до ВДВС був ускореним. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, не сплачував аліменти, але таке судження є необґрунтованим до вищенаведеного. А ще увалене рішення за №29 від 12.02.2024 Виконавчого комітету Південної місткої ради Харківського р-ну Харківської області є безспірним доказом того, що відповідач не є байдужим, наважується приймати участь у вихованні своєї дитини, тобто виконував і виконує свої зобов`язання як батько, та сторона за виконавчим провадженням, що в цілому ще і характеризує позитивно відповідача по цій справі. За фактом перебування позивача разом з дитиною у Франції, а поряд з чим позивач зазначає, що відповідач нехтує своїми обов`язками і не сплачує у добровільному порядку аліменти тощо, ще раз є доведеним до немотивованих позовних вимог, тобто позивач вказуючи термін існуючої в минулому суми заборгованості по аліментам у той час коли саме не перебувала на території України, примусове виконання судового рішення суду не існувало, дані а ні адреса мешкання позивача, дитини тощо не було відомо відповідачу, що ще раз є доведеним про відсутність підстав задовольнити позов. Та взявши до уваги, що за сформованою практикою ВС за розглядом даної категорії справ, за постановою ВС від 24.05.2023 у справі №372/3260/20, за постановою ВС від 19.12.2022 у справі №711/679/21 є сформована позиція, що стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, може лише у разі виникнення заборгованості саме з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів тощо. Тож позивач як і відповідач не спростовують умови що негативно існували незначний час, але були усунуті. На даний час є відсутня будь-яка заборгованість у відповідача по аліментам. Заперечуючи проти позовних вимог слід взяти до уваги, що за постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано і те що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі знову ж таки виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню саме норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе свою невинність, що вже є доведеним. За умов вищевикладеного і доведено і відсутність заборгованості. Оскільки стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості знову ж таки лише з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. Висновки Верховного Суду стосовно відсутності вини у особи яка мусить сплачувати аліментні зобов`язання не можуть бути відхилені судом при розгляді даної категорії справ. Навіть згідно з роз`ясненнями, викладені у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, а в даному випадку є факт військової агресії, зміна місця мешкання позивача, відсутні банківські даних тощо. За таких умов і обставин за розглядом даної категорії справ вважаю буть яка вина у відповідача є відсутня, а те що суд не обмежений зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів про що буде наведено також нижче, а ще відповідно до умов передбачені ст. 197 СК України і повністю або частково звільнити особу від сплати заборгованості. Тож вказані правові норми, чи то судова практика, не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку мусить вирішувати суд. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі лише судового рішення. В даному випадку вважаю, що позов є не мотивованим і обґрунтованим оскільки як вбачається з описової частини: «Розрахунок у цій позовній заяві здійснюється на підставі Розрахунку заборгованості. Разом із цим, у Розрахунку заборгованості не зазначено дати здійснення відповідачем сплати аліментів (тобто, дати погашення заборгованостей із сплати аліментів за кожний місяць), які є необхідними для здійснення коректного розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних», взятий за період з 11.09.2020 до 01.10.2024 включно, не дає зрозуміти, що базується на припущеннях, бо є неузгоджений, тобто не відповідає умовам нарахування виходячи з положення ст. 196 СК України за сумою заборгованості за умов невизначеної дати, прозорої суми заборгованості, наявної вини у особи яка не сплачувала аліменти. Тож вагомо слід звернути увагу, що наданий розрахунок заборгованості позивачем датований від 01.10.2024, та порівнявши з отриманим розрахунком відповідача того ж дня міститься суттєва розбіжність у сумі боргу відповідача, до речі яка є вже сплаченою. І це дає відповідачу твердо наголосити, про відсутніх підстав ухвалити судове рішення задовольнивши позовні вимоги позивача. Бо у цьому разі варто ще на висловлену правову позицію викладену у постанові ВС від 14.12.2020 у справі №661/905/19, яка була підтримана у постанові ВС від 19.10.2022 у справі №465/4115/20 що «…для застосування зазначеної вище санкції (стягнення пені та штрафу по аліментним зобов`язанням) до платника аліментів необхідно щоб були такі умови:- існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч. 1 ст. 189 СК України; - наявність вини в дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм і висновків свідчить про те, що для застосування такої санкції як пеня за ст. 196 СК України повинні бути в наявності дві складові: 1) Наявність заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду. 2) Наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, що призвели до виникнення заборгованості. В даному випадку відсутні вищенаведені дві складові. Факт заборгованості по аліментним зобов`язанням у відповідача є відсутній. Будь які дії або умисна бездіяльності у відповідача до уникнення від аліментних зобов`язань є відсутні. Так і відсутні підстави задовольнити позовні вимоги позивача. Крім того, 01.04.2022 ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . Вони мають спільну дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На утриманні ОСОБА_2 і його дружини ОСОБА_7 знаходяться ще неповнолітні діти: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Все це є очевидним, що відповідач мусить дбати не лише за спільною дитиною за умов чого породжений безпідставно судовий спір з позивачкою, а ще за іншими членами його сім`ї, котрі перебувають на його утриманні. В той час вагомим є те, що дочка ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,. часто хворіє (відповідні докази додані) та систематичне перебування дитини на лікуванні потребує вагомих додаткових матеріальних витрат, які мусить нести відповідач та його дружина. Незважаючи, що дійсно відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий, тобто непостійний, заробіток, але своїми силами наважується утримувати членів своєї родини в цілому. Відповідач не лише дбає а ще безпосередньо приймає участь у вихованні своїх дітей. Тож мусить бути прикладом для інших батьків, які дійсно не виконують батьківських обов`язків, і не сплачують аліментні зобов`язання. В обґрунтуванні письмових заперечень слід ще навести немаловажний факт, що відповідач значний час перебування на лікарняному після наслідків ДТП. Реабілітація була тривалою, але це не зупинило останнього виконувати свої зобов`язання по аліментам. Тож навіть за умов зауважених обставин, виходячи з положенні ч. 2 ст. 197 СК України, унеможливлює по даній справі ухвалити судове рішення, задовольнивши позовні вимоги позивача.

До суду надійшов відповідь на відзив, в якому представник позивача вказала, що зазначені відомості про вірний розрахунок заборгованості є однозначними та об`єктивними і підтверджуються розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2024, а також, тим, що будь-яких грошових переказів від відповідача позивачці, у період з березня 2022 - лютий 2024, не надходило будь-якими способами. Доказів здійснення сплати аліментів у період з березня 2022 по лютий 2024 відповідачем до відзиву не долучено. Факт відсутності виконавчого провадження та примусового стягнення аліментів не звільняє одного із батьків (який проживає окремо від дитини) виконувати свій обов`язок по утриманню дитини, встановлений ст. 180 СК України. позивачка визнає той факт, що у період з 11.09.2020 - 01.03.2022 відповідачем частково виконувалось аліментне зобов`язання. Проте, таке виконання було неповним і хаотичним, внаслідок чого у відповідача виникла та почала збільшуватись заборгованість зі сплати аліментів. Слід зазначити, що той розмір аліментів, який сплачував відповідач у зазначений період не відповідав вимогам абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України (мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) та судовому наказу по справі № 635/6682/18. Відповідно до ст. 13 ЗУ Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Незрозуміло які обставини доводять надані відповідачем квитанції АТ Укрпошта, оскільки із тих квитанцій, зміст яких можливо встановити - слідує, що це ті самі квитанції, які долучались позивачкою до позову для підтвердження дати здійснення кожного із платежів по сплаті аліментів. Зміст деяких із квитанцій про грошові перекази з боку відповідача засобами поштового зв`язку АТ Укрпошта неможливо встановити через низьку якість друку. Жодної нової квитанції про сплату аліментів відповідачем не надано. Аргумент відповідача про те, що він наважився сплачувати гроші по аліментним зобов`язанням не чекаючи граничної дати по оплаті - не має відношення до зазначеної справи та предмету позову. Обставина проживання дитини сторін з відповідачем, не доведена останнім жодним доказом. Окрім цього, періодичне короткострокове проживання дитини з батьком - не звільняє останнього від належного виконання аліментного обов`язку. ОСОБА_1 не заперечує обставину отримання від відповідача грошових коштів у період з 11.09.2020 - 01.03.2022. Однак, це не спростовує вчинення відповідачем порушення своїх аліментних зобов`язань, як у цей період (у частині розміру сплачуваних аліментів), так і після, що і є підставою для звернення із позовною заявою. Разом із цим, факт відсутності заборгованості зі сплати аліментам станом на 06.12.2024 (дата, в яку відповідач оплатив всю суму заборгованості) не спростовує факту порушення відповідачем аліментних зобов`язань за період з 11.09.2020 по вересень 2024 (включно) (період за який позивачкою заявляються позовні вимоги про стягнення пені та нарахувань за ст. 625 ЦК України). Окрім цього, слід зазначити, що у відповідача раптово з`явилась можливість погасити свою заборгованість зі сплати аліментів тільки після подання ОСОБА_1 позовної заяви по цій справі. Сам по собі факт повномасштабного вторгнення та введення воєнного стану на території України не скасовував і не скасовує необхідності належним чином виконувати свої аліментні зобов`язання. Окрім цього, сам по собі зазначений факт, без доведення причинно-наслідкового зв`язку - не може свідчити про автоматичну втрату доходу, працездатності, можливості отримувати дохід, погіршення матеріального стану тощо. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження втрати своєї працездатності, зміни матеріального стану у бік погіршення, втрати можливості отримувати дохід, відмови йому у працевлаштуванні, пов`язаних із введенням на території України воєнного стану, як він на це посилається. відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, смт Буди (де зареєстрований та проживає відповідач) не перебувало і не перебуває в окупації, не є та не було територією ведення бойових дій. Окрім цього, відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Залишатись на території, де зі слів відповідача, він був позбавлений можливості отримувати дохід є свідомим вибором і правом (а не обов`язком) відповідача. Більш із тим, суперечливим є посилання відповідача на неможливість отримувати дохід у зв`язку із воєнним станом на фоні того, що під час дії воєнного стану ним з лютого 2024 частково сплачувалась заборгованість по аліментам у сумах від 2000 до 5000 грн щомісячно, а 06.12.2024 було повністю погашено заборгованість на суму 18 350,00 грн. До того ж, відповідач не зазначає, що унеможливлювало для нього належним чином виконувати аліментний обов`язок у період з 11.09.2024 до 24.02.2024, в час, коли на території України не було впроваджено правовий режим воєнного стану. Більш із тим, незрозумілим є, яким чином повне ігнорування аліментного обов`язку відповідачем у період з березня 2022 - лютий 2024 є з його боку кроками до відсутності будь-якої заборгованості. Апелювання відповідача: В цей час позивачка за заявленими позовом і не спростовує зауважених подій, що за умов повномасштабного вторгнення рф на територію України і небезпечною ситуацією у Харківській області, для збереження, фізичного та психологічного здоров`я доньки, 07.03.2022 виїхали у Францію, де перебувають разом до сьогодення. - є безпідставними. Позивачка не посилається на воєнний стан як на підставу чи виправдання невиконання батьківських обов`язків, зокрема, по утриманню дитини. Попри введення воєнного стану, втрату роботи, виїзд в чужу країну - позивачка знайшла можливості і продовжила належним чином виконувати всі свої батьківські обов`язки, зокрема і по утриманню, утримуючи доньку період з березня 2022 - лютий 2024 самостійно. В той час, як відповідач виправдовує своє нехтування правами доньки на утримання з боку обох батьків, на гідний рівень життя - введенням на території України воєнного стану. ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження, є дитиною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а не дитиною стягувача, як про це зазначає відповідач. Відповідачу відомо, в якій країні проживає позивачка та спільна донька. Позивачка жодним чином не обмежує відповідача у спілкуванні із дитиною та будь-якій інформації про життя дитини. Відповідач не звертався до позивачки із проханням повідомити конкретну адресу проживання доньки у Франції. Доказів звернення із цим питання до позивачки та доказів відмови у наданні зазначеної інформацію відповідачем не надано. Про місце проживання позивачки разом з дитиною в Україні відповідачу відомо і завжди було відомо, що ним не спростовується. Посилання відповідача на те, що через відсутність відомостей про банківський рахунок та місце проживання позивачки він не мав змоги виконувати аліментний обов`язок є необґрунтованими та не спростовують його вини у виникненні та накопиченні заборгованості зі сплати аліментів. Так, відповідач здійснював сплату аліментів шляхом грошових переказів через АТ Укрпошта (до березня 2022), докази чого надані як позивачкою, так і відповідачем. Незрозумілим є, що унеможливлювало для нього здійснення таких же переказів у період з березня 2022 до повторного відкриття виконавчого провадження. Питання отримання таких грошових переказів, за умови перебування за кордоном, було б відповідальністю та обов`язком позивачки, враховуючи, що аліменти є власністю дитини; зі сторони відповідача обов`язок був би виконаний належним чином. Окрім цього, відповідачу відомі контактні дані (номер телефону) як доньки, так і позивачки. Відповідач не звертався до позивачки із проханням надати їй банківські реквізити для здійснення сплати аліментів. Доказів звернення із цим питання до позивачки та доказів відмови у наданні зазначеної інформацію відповідачем не надано. У постанові Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 711/679/21 викладено наступний висновок: Грошове зобов`язання представляє собою зобов`язання по сплаті грошових коштів. Воно може бути, зокрема: як договірним, так і недоговірним; готівковим і безготівковим та ін. У грошових зобов`язаннях предметом виконання виступає певна грошова сума, що має бути сплачена. Причому сплата коштів може відбуватися як готівкою, шляхом передачі коштів, так і в безготівковому порядку. … Аналіз вказаних норм свідчить, що: загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії; положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин; в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України; при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України). У постанові Верховного Суду від 24.05.2023 у справі № 372/3260/20 сформовано наступну правову позицію: У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Відповідачем також у відзиві стверджується: Лише за умови існуючого ВП № 737721357 від 05.01.2024 р., відповідач сумлінно виконує свої зобов`язання. Варто зауважити, що зазначивши цей аргумент, відповідач фактично визнав, що до відкриття виконавчого провадження виконував свій аліментний обов`язок із порушенням. Відповідач зобов`язаний належним чином утримувати дитини, незалежно від існування виконавчих проваджень. Рішення суду є обов`язковим для виконання фізичними особами, незалежно від відкритого виконавчого провадження на підставі такого рішення (ст. 13 ЗУ Про судоустрій і статус суддів) Посилаючись на рішення № 29 від 12.02.2024 Виконавчого комітету Південної міської ради Харківського району Харківської області про встановлення відповідачу графіку спілкування із донькою і стверджуючи про належне виконання своїх батьківських обов`язків, участь у житті доньки - відповідач приховує той факт, що зазначене рішення було винесено на підставі звернення саме позивачки (копія повного рішення органів опіки додається), після якого відповідач також подав відповідну заяву. ОСОБА_1 була вимушена звернутись до органів опіки і піклування із заявою про встановлення відповідачу графіку спілкування із спільною дитиною, оскільки донька дуже сумувала за батьком і була у вкрай пригніченому стані від того, що батько не приймає участі у її житті. Однак, вже понад 5 місяців відповідач не підтримує спілкування із дитиною, ані у спосіб визначений рішенням органів опіки та піклування, ані в будь-який інший спосіб. Більш із тим, питання графіку спілкування відповідача з донькою не є предметом позову в цій справі і не входить до переліку обставин, що підлягають доказуванню. Посилання відповідача на правові висновки ВС у справах № 372/3260/20, № 711/679/21, № 661/905/19 та у постанові Пленуму ВС від 15.05.2006 № 3 лише підтверджує той факт, що відповідач має довести відсутність своєї вини у неналежному виконанні зобов`язання зі сплати аліментів належними, достатніми та допустимими доказами. В той же час, відповідачем таких доказів не надано. Посилання на воєнний стан, відсутність відомостей про банківський рахунок позивачки і тим паче про місце проживання позивачки у Франції з донькою - не є тими обставинами, які об`єктивно унеможливлювали для відповідача належне виконання зобов`язання. Про що, детально зазначено у попередніх пунктах відповіді на відзив. Відтак, підстави для зменшення розміру або звільнення від сплати пені за несвоєчасну сплату аліментів відсутні. Посилання відповідача на ст. 197 СК України, яка передбачає підстави та умови повного або часткового звільнення платника аліментів від сплати заборгованості - є безпідставним, враховуючи, що предметом позову є стягнення пені за ст. 196 СК України та нарахувань за ст. 625 ЦК України, а не заборгованості зі сплати аліментів. Відповідач як на підставу своїх заперечень, також, посилається на незазначення у Розрахунку заборгованості, який наданий позивачкою дат здійснення кожного із платежу по сплаті аліментів відповідачем. Разом із цим, на підтвердження дати здійснення кожного із платежів відповідача по сплаті аліментів - позивачкою надано копії чеків АТ Укрпошта про грошові перекази, а також витягів із застосунку Монобанк про надходження коштів позивачці від органів Державної виконавчої служби. Всі дати платежів відображено у відповідній таблиці у позові. В свою чергу, відповідач надає копії тих самих квитанцій АТ Укрпошта, що надані і позивачкою та містять ті самі дати здійснення переказів, які зазначені позивачкою при розрахунку пені, інфляційних втрат та 3 % річних. Окрім цього, відповідач посилаючись на відсутність дат здійснення платежів жодним чином їх не спростовує, не надає доказів на підтвердження інших дат здійснення платежів по сплаті аліментів. Відповідач посилається на розбіжності у розрахунках заборгованості зі сплати аліментів, які надані ОСОБА_1 до позову та ним до відзиву. Разом із цим, із Розрахунку, який наданий відповідачем слідує, що він хоч і датується тим сами числом (01.10.2024), що і розрахунок наданий позивачкою, проте перший охоплює інший період. Так, у розрахунку, який наданий відповідачем визначено заборгованість станом на 01.12.2024. В той час, як у розрахунку, який наданий позивачкою визначене заборгованість станом на 01.10.2024. Позивачкою здійснювався розрахунок пені, інфляційних втрат та 3 % річних на підставі Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.10.2024, який складений Харківським відділом державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області. Підстав стверджувати про неправильність Розрахунку заборгованості станом на 01.10.2024, який наданий ВДВС у позивачки немає. Розрахунок, здійснений позивачкою є математично правильним та ґрунтується на положеннях ст. 196 СК України та ст. 625 ЦК України. Посилаючись на неправильність розрахунку пені та інших нарахувань, здійсненого позивачкою у позовній заяві - відповідач не надає на його спростування іншого, правильного, на його думку, розрахунку. Посилання відповідача на відсутність заборгованості зі сплати аліментів станом на день подання відзиву - не спростовує факту наявності заборгованостей у минулому (у період за який заявлені позовні вимоги). Щодо посилання відповідача на утримання інших дітей, частих хвороб його доньки від іншого шлюбу та на потрапляння ним у ДТП зазначаємо наступне. Відповідач не є батьком дітей його дружини від попередніх стосунків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та не має обов`язку здійснювати їхнє утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Окрім цього, відповідачем приховується факт отримання його дружиною ОСОБА_7 (раніше - ОСОБА_10 ) аліментів на утримання її доньки від батька ОСОБА_11 на підставі судового наказу, який виданий Харківським районним судом Харківської області від 30.03.2020 у справі 635/838/20. Більше того, утримання чужих дітей, навіть за умови, що воно дійсно забезпечується відповідачем - не може бути підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення пені та нарахувань за ст. 625 ЦК України за несвоєчасну сплату аліментів на утримання рідної дитини відповідача. Рішення утримувати чужих дітей є добровільними; є правом, а не обов`язком. Відповідач як батько ОСОБА_12 має в першу чергу діяти в інтересах своєї доньки. Позивачка вважає, що обставина утримання відповідачем дітей своєї дружини від попередніх стосунків не є доведеною. Доказів утримання (чеків, квитанцій тощо) відповідачем не надано. Копії актів від 26.11.2024 та від 26.06.2024 не можуть бути належним підтвердженням утримання з боку відповідача дітей ОСОБА_13 , оскільки такі акти складаються зі слів заявників, про що прямо вказано у цих актах. Окрім цього, депутати Південної ради не мають повноважень робити висновки про утримання особою дітей. Також, в актах не зазначено, на підставі яких доказів і відомостей особи, які їх складали, прийшли до цих висновків, окрім слів заявників. Факт спільного проживання - не може безумовно свідчити про факт утримання доводи про додаткові витрати на його доньку - ОСОБА_6 , у зв`язку із її частими хворобами - не підтверджені відповідачем жодними доказами (чеками, квитанціями тощо). Медичні виписки - не доводять факту необхідності понесення чи понесення у минулому матеріальних витрат, пов`язаних із лікуванням. Відповідно до ст. 8 Основ законодавства України про охорону здоров`я, кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, до якої належать: екстрена медична допомога; первинна медична допомога; спеціалізована медична допомога; паліативна допомога. Держава гарантує громадянам України та іншим визначеним законом особам надання необхідних медичних послуг та лікарських засобів за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах та в порядку, встановлених законодавством. Посилання відповідача на те, що він не є офіційно працевлаштований, має мінливий, непостійний заробіток - не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Із копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7576, яка надана відповідачем слідує, що він перебував на лікарняному з 21.06.2022 - 22.06.2022, тобто, один день. В цей же час, порушення аліментних зобов`язань здійснювалось відповідачем починаючи з 11.09.2020 - лютий 2024. Окрім цього, із зазначеної виписки слідує, що відповідач не мав і не має тимчасової чи постійної втрати працездатності. Всі доводи відповідача спрямовані на спробу уникнути безпідставно відповідальності за несвоєчасну сплату аліментів; є необґрунтованими та безпідставними, не спростовують наявність в його діях вини у несвоєчасній сплаті аліментів та не дають підстав для зменшення розміру пені та інших нарахувань за цим позовом.

Суд, дослідив матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, вислухавши пояснення представника позивача зазначає про таке.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.03.2011 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Харківського районного суду Харківської області від 26.07.2016 у справі № 635/5474/16-ц, яке додано до матеріалів справи.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Будянською селищною радою Харківського району Харківської області від 26.09.2011 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_3 залишилась проживати разом із матір`ю ОСОБА_1 за місцем реєстрації останньої - АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідки про реєстрації місця проживання особи виконавчого комітету Будянської селищної ради Харківського району Харківської області від 22.07.2020.

Згідно судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 22.10.2018 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, який видано та пред`явлено до виконання з відкриттям виконавчого провадження № 57729767.

Постановою головного державного виконавця Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Кравчуна Д.В. від 15.09.2020 судовий наказ Харківського районного суду Харківської області від 22.10.2018 (справа № 635/6682/18) повернуто стягувачу ОСОБА_1 у зв`язку із його відкликанням стягувачем.

З вересня 2020 року до березня 2022 року ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1000,00 грн щомісячно в добровільному порядку на користь ОСОБА_1 , що підтверджується копіями квитанцій та не спростовується сторонами.

У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення РФ на територію України та небезпечною ситуацією у Харківській області - ОСОБА_1 , задля збереження життя та психологічного здоров`я доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 виїхала у Францію, де перебуває з дитиною і зараз.

05.01.2024 постановою державного виконавця Харківського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області СМУ МЮ на підставі судового наказу Харківського районного суду Харківської області від 22.10.2018 по справі № 635/6682/18 було відкрито виконавче провадження № 73721357.

Наразі, вказане виконавче провадженім є відкритим та з відповідача стягуються аліменти у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (що на день подання позову складає - 1598, 00 грн.), а також, заборгованість, яка утворилась за попередній період, що підтверджується копією розрахунку заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 73721357.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів виданого державним виконавцем Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Ісматової К.Л. за виконавчим листом №635/6682/18 виданого 22.10.2018 Харківським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, станом на 01.10.2024 заборгованість зі сплати аліментів за період з 11.09.2020 по вересень 2024 складає 22 536,67 грн.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів за період з 11.09.2020 по вересень 2024 у розмірі 22 536, 67 грн підтверджується матеріалами справи.

Посилання відповідача на відсутність умов порушення ним зобов`язання щодо сплати аліментів не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки саме розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з якого вбачається, що ОСОБА_2 сплачував аліменти довгий період на свій розсуд, а саме у сумі 1000,00 грн, яка не відповідає сумі, яка підлягає стягненню щомісячно, а з березня 2022 по січень 2024 взагалі не платив.

Квитанції, що долучені до відзиву на позовну заяву відповідачем, про перерахування аліментів датовані 2020-2021 р.р. та містять суму платежу за один місяць 1000,00 грн., що також підтверджує наявність вказаної заборгованості.

Квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № N1BWN5665M про перерахування аліментів на суму 18 350,00 грн. датована 06.12.2024, тобто після звернення позивача до суду з вказаним позовом.

Крім того, наявність у відповідача іншої родини та спільної дитини не звільняє його від обов`язку, як батька, утримати доньку ОСОБА_3 та вчасно сплачувати аліменти установлені судовим наказом Харківського районного суду Харківської області від 22.10.2018.

Посилання відповідача на добровільне перерахування грошових коштів позивачу на утримання їх спільної дочки ОСОБА_3 , які не увійшли в рахунок сплати аліментів не знайшли свого підтвердження, оскільки не підтверджені жодним доказом.

Позивачем не заперечується сплата аліментів відповідачем за період з 11.09.2020 по 01.10.2024 у загальній сумі 44 031,00 грн, що підтверджена відповідними квитанціями, які позивач долучила до матеріалів справи.

Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості по сплаті аліментів виданого державним виконавцем Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції Ісматової К.Л. від 01.10.2024 вбачається, що за період 11.09.2020 по вересень 2024 включно загальна сума зі сплати аліментів повинна була сплачена відповідачем в розмірі 66 567, 67 грн.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Щодо посилань відповідача, на те, що він не сплачував вчасно аліменти, оскільки 24 лютого 2022 року розпочалась широкомасштабна агресія РФ проти України внаслідок чого він втратив роботу, не мав засобів для існування, тому його родина знаходиться у вкрай скрутному матеріальному становищі, суд не бере до уваги, законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного.

Якщо аліменти не сплачуються за виконавчим документом, виконавець нараховує боржнику заборгованість зі сплати аліментів.

Згідно ч.2 ст.195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно.

Згідно ст.20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною 2 статті 72, частиною 2 статті 129, частиною 3 статті 138, частиною 3 статті 139 цього Кодексу.

Таким чином, позовна давність не поширюється на правовідносини, які регулюються ст.196 СК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені за весь період прострочення сплати аліментів.

Відповідно до положень ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості..

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати суми аліментів, починаючи з першого дня першого місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позивачем був проведений розрахунок пені з яким суд погоджується, а саме:

Загальна заборгованість станом на листопад 2020 року: 90,67 грн погашена з платежу від 02.12.2020, кількість днів прострочення 2, пеня 1, 81 грн

Загальна заборгованість станом на грудень 2020 року: 288, 17 грн. (погашена з платежу від 02.01.2021 р.), кількість днів прострочення 2, пеня 5, 76 грн

Загальна заборгованість станом на січень 2021 року: 485, 67 грн. (погашена з платежу від 02.02.2021 р.), кількість днів прострочення 2, пеня 09, 71 грн

Загальна заборгованість станом на лютий 2021 року: 683, 17 грн. (погашена з платежу від 02.03.2021 р.), кількість днів прострочення 2, пеня 13, 66 грн

Загальна заборгованість станом на березень 2021 року: 880, 67 грн. (погашена з платежу від 02.04.2021 р.), кількість днів прострочення 2, пеня 17, 61 грн

Загальна заборгованість станом на квітень 2021 року: 1078, 17 грн. перша частина заборгованості 1000 грн (погашена з платежу від 02.05.2021 р.), кількість днів прострочення 2, пеня 20, 00 грн; друга частина заборгованості 78,17 грн. (погашена з частини платежу від 02.06.2021 р.), кількість днів прострочення 33, пеня 25, 80

Загальна заборгованість станом на травень 2021 року: 1275, 67 грн. перша частина заборгованості 921, 83 грн (погашена з залишку платежу від 02.06.2021 р.), кількість днів прострочення 2, пеня 18, 44 грн; друга частина заборгованості 353,84 грн. (погашена з частини платежу від 02.07.2021 р.), кількість днів прострочення 32, пеня 113, 23

Загальна заборгованість станом на червень 2021 року: 1473, 17 грн. перша частина заборгованості 646, 16 грн (погашена з залишку платежу від 02.07.2021 р.), кількість днів прострочення 2, пеня 12, 92 грн; друга частина заборгованості 827,01 грн. (погашена з частини платежу від 03.08.2021 р.), кількість днів прострочення 34, пеня 281, 18

Загальна заборгованість станом на липень 2021 року: 1728, 17 грн. перша частина заборгованості 172, 99 грн (погашена з залишку платежу від 03.08.2021 р.), кількість днів прострочення 3, пеня 5, 19 грн; друга частина заборгованості 1000,00 грн. (погашена з платежу від 07.09.2021 р.), кількість днів прострочення 38, пеня 380,00; третя частина заборгованості 555,18 (погашена з частини платежу від 01.10.2021 р.), кількість днів прострочення 62, пеня 344,21

Загальна заборгованість станом на серпень 2021 року: 1983, 17 грн. перша частина заборгованості 444, 82 грн (погашена з залишку платежу від 01.10.2021 р.), кількість днів прострочення 31, пеня 137, 89 грн; друга частина заборгованості 1000,00 грн. (погашена з платежу від 02.11.2021 р.), кількість днів прострочення 63, пеня 630,00; третя частина заборгованості 538,35 (погашена з частини платежу від 03.12.2021 р.), кількість днів прострочення 94, пеня 506,05

Загальна заборгованість станом на вересень 2021 року: 2238, 17 грн. перша частина заборгованості 461, 65 грн (погашена з залишку платежу від 03.12.2021 р.), кількість днів прострочення 64, пеня 295, 46 грн; друга частина заборгованості 1000,00 грн. (погашена з платежу від 11.01.2022 р.), кількість днів прострочення 103, пеня 1030,00; третя частина заборгованості 776,52 (погашена з частини платежу від 03.02.2022 р.), кількість днів прострочення 126, пеня 978,42

Загальна заборгованість станом на жовтень 2021 року: 2493, 17 грн. перша частина заборгованості 223, 48 грн (погашена з залишку платежу від 03.02.2022 р.), кількість днів прострочення 95, пеня 212, 31 грн; друга частина заборгованості 1231,00 грн. (погашена з платежу від 02.02.2024 р.), кількість днів прострочення 824, пеня 10143,44; третя частина заборгованості 1038,69 (погашена з платежу від 26.02.2024 р.), кількість днів прострочення 848, пеня 8808,09

Загальна заборгованість станом на листопад 2021 року: 2748, 17 грн. перша частина заборгованості 561, 31 грн (погашена з залишку платежу від 26.02.2024 р.), кількість днів прострочення 818, пеня 4591, 52 грн; друга частина заборгованості 1600,00 грн. (погашена з платежу від 19.03.2024 р.), кількість днів прострочення 840, пеня 13440,00; третя частина заборгованості 586,86 (погашена з платежу від 19.04.2024 р.), кількість днів прострочення 871, пеня 5111,55

Загальна заборгованість станом на грудень 2021 року: 3057, 17 грн. перша частина заборгованості 1013, 14 грн (погашена з залишку платежу від 19.04.2024 р.), кількість днів прострочення 840, пеня 8510, 38 грн; друга частина заборгованості 2044,03 грн. (погашена з частини платежу від 29.05.2024 р.), кількість днів прострочення 880, пеня 17987,46;

Загальна заборгованість станом на січень 2022 року: 3366,17 грн погашена з частини платежу від 29.05.2024, кількість днів прострочення 849, пеня 28 578, 78 грн

Загальна заборгованість станом на лютий 2022 року: 3675, 17 грн. перша частина заборгованості 1589, 80 грн (погашена з залишку платежу від 29.05.2024 р.), кількість днів прострочення 821, пеня 13052, 26 грн; друга частина заборгованості 2085,37 грн. (погашена з частини платежу від 03.07.2024 р.), кількість днів прострочення 856, пеня 17850,77;

Загальна заборгованість станом на березень 2022 року: 4984, 17 грн. перша частина заборгованості 4914, 63 грн (погашена з залишку платежу від 03.07.2024 р.), кількість днів прострочення 825, пеня 40 545, 70 грн; друга частина заборгованості 69,54 грн. (погашена з частини платежу від 02.08.2024 р.), кількість днів прострочення 855, пеня 594,57;

Загальна заборгованість станом на квітень 2022 року: 6293, 17 грн. перша частина заборгованості 1930, 46 грн (погашена з залишку платежу від 02.08.2024 р.), кількість днів прострочення 825, пеня 15 926, 30 грн; друга частина заборгованості 4000,00 грн. (погашена з платежу від 13.09.2024 р.), кількість днів прострочення 867, пеня 34 680,00; третя частина заборгованості 362,71 (станом на 01.10.2024 не погашена), кількість днів прострочення 885, пеня 3209,98

Загальна заборгованість станом на травень 2022 року: 7602,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 854, пеня 64 922,53 грн.

Загальна заборгованість станом на червень 2022 року: 8911,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 824, пеня 73 428,04 грн.

Загальна заборгованість станом на липня 2022 року: 10 283,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 793, пеня 81 545,54 грн.

Загальна заборгованість станом на серпень 2022 року: 11 655,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 762, пеня 88 812,40 грн.

Загальна заборгованість станом на вересень 2022 року: 13 027,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 732, пеня 95 358,88 грн.

Загальна заборгованість станом на жовтень 2022 року: 14 399,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 701, пеня 100 938,18 грн.

Загальна заборгованість станом на листопад 2022 року: 15 771,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 671, пеня 105 824,55 грн.

Загальна заборгованість станом на грудень 2022 року: 17 187,67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 640, пеня 110 001,09 грн.

Загальна заборгованість станом на січень 2023 року: 18 604,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 609, пеня 113 299,40 грн.

Загальна заборгованість станом на лютий 2023 року: 20 020,67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 581, пеня 116 320,09 грн.

Загальна заборгованість станом на березня 2023 року: 21 437,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 550, пеня 117 904,43 грн.

Загальна заборгованість станом на квітень 2023 року: 22 853,67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 520, пеня 118 839,08 грн.

Загальна заборгованість станом на травень 2023 року: 24 270,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 489, пеня 118 681,13 грн.

Загальна заборгованість станом на червня 2023 року: 25 686,67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 459, пеня 117 901,82 грн.

Загальна заборгованість станом на липень 2023 року: 27 103,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 428, пеня 116 001,57 грн.

Загальна заборгованість станом на серпень 2023 року: 28 519,67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 397, пеня 113 223,09 грн.

Загальна заборгованість станом на вересень 2023 року: 29 936,17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 367, пеня 109 865,74 грн.

Загальна заборгованість станом на жовтень 2023 року: 31 352,67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 336, пеня 105 344,97 грн

Загальна заборгованість станом на листопад 2023 року: 32 769, 17 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 306, пеня 100 273,66 грн

Загальна заборгованість станом на грудень 2023 року: 34 185, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 275, пеня 94 010,59 грн

Загальна заборгованість станом на січень 2024 року: 35 783, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 244, пеня 87 312,15 грн

Загальна заборгованість станом на лютий 2024 року: 34 550, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 215, пеня 74 283,94 грн

Загальна заборгованість станом на березень 2024 року: 34 548, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 184, пеня 63 659,55 грн

Загальна заборгованість станом на квітень 2024 року: 34 546, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 154, пеня 53 210,87 грн

Загальна заборгованість станом на травень 2024 року: 29 144, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 123, пеня 35 847,94 грн

Загальна заборгованість станом на червень 2024 року: 30 742, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 93, пеня 28 590,68 грн

Загальна заборгованість станом на липень 2024 року: 25 340, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 62, пеня 15 711,22 грн

Загальна заборгованість станом на серпень 2024 року: 24 938, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 31, пеня 7 730,99 грн

Загальна заборгованість станом на вересень 2024 року: 22 536, 67 грн, станом на 01.10.2024 не погашена, кількість днів прострочення 1, пеня 225,37 грн

Наданий позивачем розрахунок сум нарахованої пені за прострочення сплати відповідачем аліментів за період з листопада 2020 року по вересень 2024 року відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Оскільки за вересень 2020 нараховано аліменти в сумі 772,67 грн, а відповідачем сплачено 1000,00 грн, за жовтень 2020 нараховано аліменти в сумі 1159,00 грн, а відповідачем сплачено 1000,00 грн, заборгованості за ці місяці не встановлено, а тому вони не входять до загальної суми нарахування пені за прострочення сплати аліментів.

Отже, загальна сума заборгованості за аліментами за спірний період становить 22 536,67 грн, а загальна сума пені нарахованої пені за прострочення сплати складає 667 787, 33 грн.

З огляду на наведене, розмір пені за прострочення сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з листопада 2020 по 01.10.2024 становить 667 787, 33 грн.

Як вже зазначалось вище, відповідно до частини 1 статті 196 СК України, розмір неустойки (пені) не може перебільшувати 100% суми заборгованості.

Враховуючи, що сума неустойки (пені) за порушення відповідачем аліментних зобов`язань перевищує 100 % заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, суд вважає за необхідне стягнути пеню в межах суми наявної заборгованості по аліментам, а саме в сумі 22 536,67 грн.

Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача за період з листопада 2020 року до 01.10.2024 інфляційні втрати за прострочення сплати аліментів в розмірі 121 275,58 грн та 3 % річних - 21 803,81 грн. Дана вимога задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною 2 вказаної статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошові зобов`язання, відповідальність за які встановлена ст. 625 ЦК, передбачають, насамперед, договірні правовідносини.

У контексті ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки, ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Статтею 625 ЦК України регулюються зобов`язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що зазначено в ст.11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Крім того, передбачена ст.625 ЦК відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.

Правовідносини сторін по даній справі регулюються нормами Сімейного кодексу України, до яких положення ч. 2 ст. 625 ЦК України не застосовуються. Сімейний кодекс України, який є спеціальним законом, чітко встановив відповідальність за несплату аліментів у вигляді пені (ст. 196 СК України).

За загальним правилом спеціальні норми права мають пріоритет над загальними нормами. Чинним законодавством України питання про нарахування при простроченні сплати аліментів врегульоване положеннями ст. 196 Сімейного кодексу України, яка є спеціальною нормою з цього приводу по відношенню до інших норм права, в тому числі і до ст. 625 ЦК України. У вказаній нормі законодавцем чітко розмежовані наслідки прострочення сплати аліментів від наслідків прострочення оплати додаткових витрат на дитину. Зокрема, у разі прострочення сплати аліментів для боржника встановлена відповідальність у вигляді пені за кожен день прострочення. Натомість, у разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину встановлена відповідальність у вигляді виплати заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також нарахування 3 % річних із простроченої суми. Таким чином із вказаної норми вбачається, що законодавець чітко розмежував негативні наслідки порушення строків сплати цих двох різних фінансових обов`язків батьків, і для кожного з них встановив відповідні фінансові санкції: при простроченні оплати додаткових витрат на дитину - сплачуються встановлений індекс інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних із простроченої суми; при простроченні сплати аліментів - сплачується пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Таким чином застосування ст.625 ЦК України і нарахування штрафних фінансових санкцій у виді інфляційних втрат і 3% річних на суму заборгованості з оплати аліментів не відповідають вимогам спеціального законодавства. Крім того, в самій статті 625 ЦК України зазначена можливість її застосування лише у разі, якщо законом чи договором не передбачений інший розмір санкцій.

Отже, до даного виду зобов`язання, в разі його порушення, правило ст. 625 ЦК України не застосовується, а тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити, оскільки така вимога позивача є безпідставною.

Перевіривши зазначений в позовній заяві розрахунок суми пені та загальної заборгованості, з урахуванням всіх обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дитину за період листопада 2020 року по 01 жовтня 2024 року в розмірі 22 536,67 грн.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України слід покласти на відповідача відшкодування зі сплати судового збору в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,89,141,259,264-265,268,280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення слати аліментів та штрафних санкцій задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання(перебування) якого: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання (перебування) якої: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за період з листопада 2020 року по 01 жовтня 2024 року у розмірі 22 536 (двадцять дві тисячі п`ятсот тридцять шість) гривень 67 (шістдесят сім) копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_2 , в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

представник позивача - адвокат Чухраєва Надія Сергіївна, адреса 03039, м. Київ, проспект Голосіївський, 46/1;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

представник відповідача - адвокат Коновал Артем Миколайович, адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Т.П.Даниленко