Провадження №2/524/2888/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Алексашиної Н.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Антибури І.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ніколаєвої Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про позбавлення батьківських прав та про стягнення додаткових витрат на дітей, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дітей.

В позові вказала, що між нею та відповідачем у червні 2008 року було укладено шлюб, від якого вони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Із червня 2015 року сторони припинили спільне проживання і спільний побут, шлюб між сторонами 02 жовтня 2015 року розірвано рішенням суду.

Після розірвання шлюбу відповідач бачив дітей востаннє на початку 2019 року. Раніше батько відвідував дітей нерегулярно, ОСОБА_1 самостійно несла витрати на повне забезпечення дітей.

В подальшому ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, який задоволено рішенням суду. Відповідач аліменти сплачує нерегулярно і не в повному обсязі.

З 2015 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, дітей не бачив, не цікавився та не проявляв інтерес до їх життя.

З метою налагодження контакту батька з дітьми позивачка звернулася до Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради. У своїх поясненнях, що викладені у листі до Служби у правах дітей, відповідач зазначає, що оскільки вже третій рік проживає у м. Харків і перебуває під постійними обстрілами, не має змоги їздити в іншу область.

Позивачка зазначає, що у жовтні 2024 року їх дочці проводили оперативне хірургічне втручання, а син з 2020 року має серйозні проблеми із зором і потребує постійної терапії. Однак, батько не надав ні матеріальної, ні моральної підтримки.

Зусилля позивачки налагодити стосунки між відповідачем та дітьми виявились безрезультатні, відповідач не відповідав на повідомлення та дзвінки позивача. Відповідач ніяким чином не цікавиться життям дітей, не піклується про дітей та не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі.

Крім того, позивачка зауважує, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку брати участь в додаткових витратах на утримання дитини. У цілому додаткові витрати на дітей за її підрахунком складають 154772,90 грн.

Позивачка прохає позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також позивачка прохає стягнути додаткові витрати на дітей у розмірі 77386,45 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. При цьому, позивачка повідомила, що після фактичного припинення взаємовідносин з відповідачем, вона не розповідала дітям про батька задля збереження їх психоемоційного стану.

Відповідач в судове засідання не з`явився. 17.03.2025 року до суду надійшла заява від ОСОБА_2 в якій зазначено, що відповідач прохає проводити розгляд справи за його відсутності, наголошує, що він заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки свої батьківські обов`язки виконує в повному обсязі. До заяви додано: копію розрахунку по сплаті аліментів за період з 01.03.2022 по 01.01.2025 року та копію рішення про затвердження висновку органу опіки та піклування Кременчуцької міської ради.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Водночас, від органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надійшла заява про долучення до матеріалів справи висновку органу опіки та піклування, а також рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

З`ясувавши обставини справи, заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, допитавши свідків, провівши опитування дітей, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивачка ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 . /а.с.10, 11/

Шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 02.10.2015 року. /а.с.13-14/

Згідно рішення Троїцького районного суду Луганської області від 02.11.2015 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. /а.с.14-15/

Неповнолітній син ОСОБА_3 та неповнолітня донька ОСОБА_3 проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. /а.с.12-13/

Суду надані декларації про вибір лікаря ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у яких законним представником та довіреною особою зазначена ОСОБА_5 /а.с.17-18/

Згідно відповіді наданої на заяву позивачки до Служби у справах дітей Кременчуцької міської ради вбачається, що відповідач направив лист-пояснення до органу опіки та піклування в якому зазначив, що він протягом чотирьох років після розірвання шлюбу регулярно відвідував дітей. Після продажу сімейного будинку забезпечив дружину і дітей грошима для купівлі квартири, але стверджує, що мати дітей не повідомила йому адресу нової квартири. Зауважив, що окрім аліментів, під час зустрічі з дітьми він купував їм подарунки. Повідомляє, що проживає в місті Харків, яке вже третій рік знаходиться під постійними обстрілами та не має змоги їздити в іншу область. І саме у зв`язку з початком війни у нього виникла заборгованості зі сплати аліментів, яку він вже сплатив і по теперішній час свої обов`язки виконує своєчасно. /а.с.16-17/

Згідно відповіді ФОП ОСОБА_7 неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_3 мають стан здоров`я задовільний, ознак насильства, ушкоджень чи жорсткого поводження з дитиною не виявлено. ОСОБА_1 дотримується рекомендацій медичних працівників. /а.с.19/

Згідно довідки з місця навчання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Гімназія №11 міста Сєвєродонецька Луганської області, мати приділяє належну увагу навчанню та вихованню дітей, за що неодноразово була нагороджена грамотами. Батько участь в освітньому процесі дітей не бере та з класним керівником ніколи не спілкувався. /а.с.19-20 на звороті/

Також суду надана характеристика з місця навчання дітей в якій зазначено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 зарекомендували себе як старанні, працелюбні та уважні учні. Мати цікавиться успіхами дітей та вчасно реагує на всі питання пов`язані з навчанням. /а.с.20-21/

Згідно довідки наданої Кременчуцьким міським комітетом молодіжних організацій, ОСОБА_3 відвідувала майстер-класи та приймала активну участь у різних заходах разом зі своєю мамою, батько жодного разу участі не брав. /а.с.21 на звороті/

Згідно довідки наданої Комунальним закладом фізичної культури і спорту «Кременчуцька міська дитячо-юнацька спортивна школа з дзюдо» ОСОБА_4 займається в секції дзюдо з листопада 2023 року. /а.с.22/

Відповідно до медичної довідки КП «Полтавського обласного центру терапії залежностей Полтавської обласної ради» ОСОБА_1 на динамічному спостережені не перебуває, на лікуванні не знаходилась. /а.с.26-27/

Згідно довідки про отримання допомоги виданою Кременчуцькою міською радою вбачається, що ОСОБА_1 кожен місяць отримує грошову допомогу відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам. /а.с.28/

Органом опіки та піклування складено висновок, затверджений рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.03.2025 року №523 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . /а.с.87-91/

У висновку висвітлено пояснення позивачки ОСОБА_1 щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків.

Також, органом опіки та піклування з`ясовано думку дітей, які пояснили, що не заперечують проти позбавлення батька батьківських прав, оскільки вони не спілкуються тривалий час. Стверджують, що останнього разу зустріли батька у 2022 році, при цьому він зробив вигляд, що не побачив їх та відповів, що не впізнав. Батько із ними не спілкується, не телефонує та не цікавиться їх життям.

Органом опіки та піклування здійснено виїзд для обстеження умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Було встановлено, що за вказаною адресою проживає позивачка разом з дітьми. В кімнатах наявні необхідні меблі, побутова техніка. Для ОСОБА_8 та ОСОБА_9 наявна окрема кімната з усім необхідним для життя та розвитку дітей. Діти в повній мірі забезпечені одягом відповідно до віку та сезону, засобами гігієнічного догляду.

За допомогою viber-зв`язку відповідач надав письмові пояснення в яких заперечував щодо позбавлення його батьківських прав, оскільки впродовж останніх чотирьох років зустрічався із дітьми, забирав сина зі школи, доньку із садочка і вони проводили разом час. ОСОБА_2 пояснив, що під час зустрічей із дітьми купував їм подарунки.

Окрім того, службою у справах дітей Шевченківського району Харківської міської ради було здійснено виїзд за фактичною адресою проживання ОСОБА_2 та встановлено, що відповідач проживає разом з цивільною дружиною та їх малолітньою донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . У письмовому поясненні відповідач зазначив, що заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, тому що він намагався зустрічатися із дітьми та приїжджав до селища, в якому вони раніше проживали родиною. Після продажу будинку це стало неможливо, оскільки він залишився без житла, забезпечивши колишню дружину та дітей квартирою. Зазначив, що позивачка відмовляється повідомляти йому місце проживання дітей та взагалі не бажає, щоб він із дітьми спілкувався.

На засіданні з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради матір дітей - ОСОБА_1 пояснила, що звернулася з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав через неналежне виконання свої батьківських обов`язків останнім.

ОСОБА_2 надав заперечення та зазначив, що твердження позивачки не відповідає дійсності. Він любить своїх дітей, намагається з ними контактувати, однак ОСОБА_1 перешкоджає його спілкуванню із дітьми, відмовляється повідомляти номери телефонів дітей та про їх місце проживання інформації не надає. Відповідач пояснив, що заборгованість по сплаті аліментів виплачена та свої обов`язки по сплаті аліментів він наразі виконує своєчасно та в повному обсязі.

Враховуючи зібрані дані, а також зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_11 надала показання, згідно яких вона є дружиною брата позивачки, знає її 6 років. Розлад у стосунках почався коли відповідач знайшов іншу жінку, тоді ж розбив авто в ДТП перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння. В 2015 році відповідач вигнав позивачку з дітьми, а коли почалася війна у 2022 році, батько не запропонував допомогу колишній дружині з дітьми. Востаннє бачила ОСОБА_2 десять років тому.

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що є подругою позивачки з 5 років. Вказала, що сімейні відносини стали погіршуватися після того як відповідач знайшов іншу жінку. Після того як ОСОБА_2 вигнав ОСОБА_1 з дітьми, він спілкувався з дітьми, а з появою нової сім`ї у відповідача, спілкування припинилося. Діти відповідачу потрібні, але він не хоче їх виховувати і піклуватись про них.

Також, у судовому засіданні в присутності матері були опитані неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які розповіли, що проживають разом з матір`ю. У них гарні відносини, вони разом проводять дозвілля та відвідують різні заходи. Дівчинка повідомила, що з батьком (відповідачем у справі) не спілкується дуже давно і майже не пам`ятає його. Діти пам`ятають зустріч з батьком у 2022 році, під час якої батько не впізнав їх. Телефоном вони не спілкуються. (більш детальні результати опитування дітей наведені нижче у мотивувальній частині рішення)

Вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Перелік підстав позбавлення батьківських прав наведено у ст.164 СК України.

Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Суд враховує наступні висновки ВС наведені у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Також, суд звертає увагу на висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлені у справі «Мамчур проти України» (№10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року), згідно яких оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (див. рішення у справі Йохансен, зазначеній вище, п. 78; рішення у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France), заява № 35991/04, п. 79, від 10 січня 2008 року; та у справі Р. І Х., зазначеній вище, пп. 73 та 81). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року):

«136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Ельсхольц проти Німеччини» (Elsholz v. Germany), [ВП], заява № 25735/94, п. 50, ЄСПЛ 2000-VIII, та у справі «Марсалек проти Чехії» (Marsalek v. the Czech Republic), заява № 8153/04, п. 71, від 4 квітня 2006 року)».

У цьому контексті недостатньо встановити, що дитину може бути поміщено у краще середовище для її виховання (див. рішення у справі К. і Т., зазначене вище, п. 173). Не може також бути виправданим захід, що роз`єднує сімейні зв`язки, самим лише посиланням на ненадійний стан батьків, що може бути вирішено за допомогою менш радикальних засобів, такими як цільова матеріальна допомога та соціальна підтримка, а не шляхом розлучення сім`ї (див., наприклад, рішення у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, п. 50, від 18 грудня 2008 року).

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, суд встановив, що сторони по справі припинили спільне проживання у 2015 році і з того часу усі обов`язки щодо виховання, розвитку та навчання дітей виконує позивачка.

Однак, сам факт того, що відповідач припинив спільне проживання з позивачкою та дітьми не свідчить про його байдуже ставлення до дітей, та не може свідчити про злісне ухилення від участі у їх вихованні, свідоме нехтування своїми обов`язками. При цьому, цілком очевидно, що проживаючи окремо, на значній відстані від дітей, батько не може виконувати весь обсяг звичних обов`язків щодо них. Зазвичай основна частина таких обов`язків припадає на того з батьків, з ким залишаються проживати діти.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідач був присутнім на засіданні комісії органу опіки та піклування. Відповідач спілкувався з дітьми, регулярно зустрічався з ними до переїзду дітей разом з колишньою дружиною в інше місто. Батько висловив бажання продовжувати спілкування зі своїми дітьми, але наразі це неможливо для нього у зв`язку з великою відстанню та постійними обстрілами міста Харків (про що повідомляє у своїх поясненнях органу опіки та піклування).

Наведене на думку суду свідчить про те, що у відповідача наявний інтерес до долі своїх дітей, бажання зберегти з ними зв`язок.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо суд визнав, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Водночас, дані повідомлені позивачкою та свідками свідчать про те, що на час розірвання шлюбу між батьками склалися напружені відносини, що може негативно відбиватися на участі відповідача у вихованні дітей. Також сама позивачка у судовому засіданні зазначила, що не розповідала дітям нічого про батька, не намагалась налагодити їх спілкування задля того, щоб не завдати психологічної шкоди дітям.

Непорозуміння між батьками не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав, оскільки в рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їхніх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення і переважати над інтересами батьків. (постанова Верховного Суду від 6 жовтня 2021 року у справі № 320/5094/19)

Суд враховує результати опитування в судовому засіданні неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, ОСОБА_13 повідомив, що батька востаннє бачив у 2022 році. Тоді батько зробив вигляд, що не впізнав його. Мати нічого не розповідає про батька, а самому хлопчику це не цікаво. Підтримує рішення мами позбавити тата батьківських прав, оскільки він на нього дуже ображений. Не бажає відновлювати спілкування з батьком.

Неповнолітня ОСОБА_14 , підтримала позицію брата. Також зазначила, що востаннє бачила батька у 2022 році, тоді він привітався з нею. Батька майже не пам`ятає. Мати нічого про батька не розповідала, дівчинка також ніколи не цікавилась про свого батька. Не бажає відновлювати спілкування з батьком.

Щодо думки дітей, які висловили позицію про необхідність позбавлення батьківських прав, суд враховує наступне.

Озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через малолітній вік неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. (постанова Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21))

Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який призведе до розриву зв`язків дітей із батьком, який не є явно неблагополучним, сплачує вчасно аліменти, не становить загрози для дітей, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, що свідчить про наявний інтерес до дітей.

При цьому, суд відхиляє пояснення позивачки про те, що вона не розповідала нічого дітям про батька, оскільки не бажала їх травмувати. Така позиція створила певний вакуум в уяві дітей про батька. Відновлення спілкування між батьком та дітьми за таких умов може бути утрудненим і потребувати значного часу та зусиль. Крім того, сама позивачка відповіла на запитання суду, що у відповідача тривалий час не було їх номерів телефонів. Він отримав їх лише під час засідання комісії органу опіки та піклування.

Крім того, відповідач зазначав під час засідання комісії органу опіки та піклування, що позивачка не повідомляла йому про переїзд та нові місця проживання дітей.

Щодо тверджень про наявну заборгованість зі сплати аліментів, відповідачем надано розрахунок Сватівського ВДВС, з якого убачається, що відповідач станом на 01.01.2025 року мав переплату по аліментним зобов`язанням в розмірі 2649,81 грн. /а.с.85-86/

Відтак, неможливо стверджувати, що за встановлених обставин позбавлення батька батьківських прав відповідатиме якнайкращим інтересам дітей.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення відповідача ОСОБА_2 батьківських прав слід відмовити.

Що стосується позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на дітей, суд виходить з наступного.

В обґрунтування свої вимог позивачка посилається на те, що вона самостійно забезпечила дітей необхідною комп`ютерною технікою для отримання ними освіти у зв`язку з запровадженням дистанційної форми навчання, сплачує за навчання дітей у гуртках та за власний кошт провела обстеження, терапію та лікування зору сина.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно висновків, викладених у постанові КЦС ВС від 01 квітня 2019 року у справі № 545/819/18, аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Позивачкою на підтвердження понесених додаткових витрат на дітей надано довідку від Спеціалізованого центру іноземних мов «Фаворит» про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсно перебувають на навчанні з 09.11.2023 року, загальна вартість навчальних програм складає 21120 грн. /а.с.31/

Згідно договору №1 про надання послуг щодо проходження програми «ОСНОВИ ТЕХНІКИ» ОСОБА_3 проходить тренування з футболу. /а.с.34-35/

Суду на підтвердження хворобливого стану неповнолітнього ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_4 надані висновки від ТОВ «Візіум-Кременчук», а також акти виконаних медичних послуг на підтвердження понесених позивачкою витрат на лікування дітей. /а.с.36-46/

На підтвердження понесених додаткових витрат на дітей в розмірі 154772,90 грн. позивачкою надано рахунок на оплату, фіскальний чек та платіжні інструкції, а також наведено розрахунок понесених витрат у позовній заяві. /а.с.6, 29-30, 31-34, 41-46/

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що позивачкою підтверджено фактично понесені додаткові витрати на дітей у зв`язку з навчанням, забезпеченням всебічного розвитку дітей та лікуванням, а також беручи до уваги те, що відповідач не заперечив щодо вказаної позовної вимоги та правильності розрахунку додаткових витрат, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню і з відповідача слід стягнути 1/2 частину додаткових витрат, що становить 77386,45 гривень.

Сплату судового збору слід покласти пропорційно розміру задоволених позовних вимог на позивачку та відповідача відповідно до положення ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.4-13, 141, 174-181, 209-250, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дітей, задовольнити частково.

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині позбавлення останнього батьківських прав.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині стягнення додаткових витрат на дітей, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей в сумі 77386 грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено 28.07.2025 року.

Суддя Алексашина Н.С.