ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2136/24 Номер провадження 22-ц/814/2182/25Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С. Г. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Гузь Тетяна Олегівна, на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (далі ТОВ «Бізнес Позика») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому прохало суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором №453370-КС-002 про надання кредиту від 20 червня 2023 року, що становить 127475,91 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 32000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах 92856,40 грн; суми прострочених платежів за комісією 2619,51 грн; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Короткий зміст заочного рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2024 року позов ТОВ «Бізнес Позика» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту №453370-КС-002 від 20 червня 2023 року, що виникла станом на 14 лютого 2024 року, у розмірі 127475,91 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 32000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах 92856,40 грн; суми прострочених платежів за комісією 2619,51 грн; сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Короткий зміст заяви про перегляд заочного рішення суду першої інстанції

14 лютого 2025 року представник відповідача направила до місцевого суду заяву про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2024 року, в якій прохала суд: поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення; скасувати оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Зокрема, у поданій заяві зазначено, що відповідач участі у судовому засіданні, в якому було проголошено рішення, не приймала, а з повним текстом заочного рішення її представник ознайомилася лише 29 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд».

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2024 року у цивільній справі за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду, у зв`язку з поданням після закінчення процесуальних строків, встановлених частиною другою статті 284 ЦПК України.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що копія заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2024 року направлялася місцевим судом відповідачу за допомогою засобів поштового зв`язку та на її електронну адресу 09 грудня 2024 року, однак заявник та її представник не вказали у заяві про перегляд заочного рішення та не подали окремо заяву про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Узагальнені вимоги апеляційної скарги

З ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2025 року не погодилася відповідач та оскаржила її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохала суд скасувати оскаржувану ухвалу місцевого суду, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, оскаржувана ухвала місцевого суду прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки суд при розгляді заяви про перегляд заочного рішення не вирішив питання щодо поновлення строку на подання такої заяви, що заявлялося у прохальній частині заяви про перегляд заочного рішення.

Крім того, направлення рішення по суті спору на електронну адресу відповідача, що не є її офіційною адресою для листування, не є належним його направленням учаснику справи.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи у судовому засіданні

Представник ОСОБА_1 адвокат Гузь Т.О. направила до суду апеляційної інстанції заяву про проведення засідання за відсутності особи, яка бере участь у справі, в якій прохала суд розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та її представника, наголошуючи на підтриманні вимог поданої апеляційної скарги.

Інші учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце судового засідання, на розгляд справи до суду апеляційної інстанції не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція апеляційного суду

Щодо процесуальних строків як інструменту забезпечення дотримання принципу правової визначеності

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

У контексті справи, яка переглядається, встановлений частиною другою статті 284 ЦПК України строк на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є одним з інструментів забезпечення принципу правової визначеності, адже право відповідача на доступ до суду апеляційної інстанції при заочному розгляді справи місцевим судом не є абсолютним та забезпечується за умови дотримання ним порядку та строку звернення до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення.

Щодо строків подання заяви про перегляд заочного рішення

Відповідно до частини другої статті 284 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (частини третя, четверта статті 284 ЦПК України).

Отже, законодавець встановив темпоральні обмеження для реалізації відповідачем права на перегляд заочного рішення.

Водночас норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у статті 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 126 ЦПК України).

Отже, частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Так, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (частина перша статті 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із частиною третьою статті 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Це означає, що до підстав залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не відноситься питання оцінки причин пропуску строку на подання такої заяви.

Очевидно, що передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не мають відношення до вирішення питання щодо наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На користь такого висновку свідчить і те, що як вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення (стаття 285 ЦПК України), так і строк звернення до суду з такою заявою (стаття 284 ЦПК України) наведені законодавцем перед врегулюванням ним дій суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, які визначені у статті 286 ЦПК України та наступних статтях.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Так, з матеріалів справи вбачається, що із заявою про перегляд заочного рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03 грудня 2024 року представник відповідача звернулася до місцевого суду 14 лютого 2025 року.

У поданій заяві заявник прохала суд: поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення; скасувати оскаржуване заочне рішення суду першої інстанції та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Зокрема, у поданій заяві зазначено, що відповідач участі у судовому засіданні, в якому було проголошено рішення, не приймала, а з повним текстом заочного рішення її представник ознайомилася лише 29 січня 2025 року через підсистему «Електронний суд».

Аналізуючи матеріали справи вбачається, що копія заочного рішення суду першої інстанції направлялася місцевим судом ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку за адресою місця її реєстрації: АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 114, 253) та повернулася до суду неврученою із зазначенням підстави «адресат відсутній за вказаною адресою», а також на електронну адресу відповідача (т.1, а.с. 251).

Що ж стосується направлення заочного рішення на поштову електронну адресу відповідача, то надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду, не заборонено, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судового рішення у порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України (відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22).

Слід зауважити, що згідно частини першої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Крім того, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина шоста статті 272 ЦПК України).

Оскільки ОСОБА_1 не повідомила місцевий суд належним чином про зміну свого місця проживання, а направлена поштова кореспонденція із вкладенням заочного рішення повернулася до суду першої інстанції неврученою із зазначенням підстави «адресат відсутній за вказаною адресою» 26 грудня 2024 року, то колегія суддів вважає, що Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області вжив всіх необхідних заходів з метою повідомлення відповідача про результати розгляду справи по суті.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд зазначив, що заявник та її представник не вказали у заяві про перегляд заочного рішення та не подали окремо заяву про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення суду, однак вказане спростовується змістом поданої заяви, в прохальній частині якої представник відповідача, у тому числі, прохала суд поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення.

Отже, постановляючи ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення без розгляду у зв`язку з її поданням після закінчення процесуальних строків, встановлених частиною другою статті 284 ЦПК України, суд першої інстанції не вирішив заявлене клопотання представника відповідача про поновлення строків на її подання, що свідчить про передчасність ухваленого процесуального рішення суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що суд першої інстанції, не вирішуючи заявлене представником відповідача клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, постановив ухвалу про залишення без розгляду поданої заяви про перегляд заочного рішення у зв`язку з її поданням після закінчення процесуальних строків, встановлених частиною другою статті 284 ЦПК України, то відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц зазначено, що постанова про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Гузь Тетяна Олегівна - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 березня 2025 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 липня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко