Провадження 2-о/521/446/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мазун І.А.,

за участю секретаря судового засідання Гриневич І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення юридичного факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернулася ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України, заінтересована особа Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 64 років, місце смерті: Україна, Луганська область, Сватівський район, с. Хомівка.

В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона є дружиною померлого на тимчасово окупованій території - ОСОБА_2 . Факт родинних відносин підтверджується: свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 24 червня 1989 року. Чоловік заявниці - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Хомовка, Сватівського району, Луганської області що і на час смерті особи, і на час подання цієї заяви - є тимчасово окупованою територією. Факт настання смерті чоловіка підтверджується наступними доказами: свідоцтвом про смерть від 20 грудня 2024 року серія НОМЕР_2 , що видане органами окупаційної влади; фото поховання чоловіка заявниці.

Під час видачі Свідоцтва про смерть, медичне свідоцтво про смерть чоловіка заявниці було вилучено органами державної реєстрації окупаційної влади. Також, в самому свідоцтві зазначено місце смерті - "с. Фомовка, Сватовского района, Луганской области", проте це село має назву с. Хомівка, Сватівського району, Луганської області. Чоловік заявниці проживав і помер за адресою реєстрації заявниці, яка зазначена в її паспорті. Місце смерті має значення, адже за місцем смерті відкривається спадкова справа, а нотаріус не зможе цього зробити, адже "с. Фомовка, Сватівського району, Луганскої області" юридично в Україні не існує.

Таким чином, провести державну реєстрацію смерті та отримати свідоцтво про смерть чоловіка заявниці, відповідно до законодавства України - не має можливості саме за місцем настання смерті. Відповідні обставини слугували підставою звернення до суду з відповідною заявою.

Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Учасники справи у призначене судове засідання не з`явилися.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого на тимчасово окупованій території - ОСОБА_2 .

Факт родинних відносин підтверджується: свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 24 червня 1989 року.

Встановлено, що чоловік заявниці - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Хомівка, Сватівського району, Луганської області що і на час смерті особи, і на час подання заяви до суду - є тимчасово окупованою територією.

Факт настання смерті чоловіка підтверджується наступними доказами:

- свідоцтвом про смерть від 20 грудня 2024 року серія НОМЕР_2 , що видане органами окупаційної влади;

- фото поховання чоловіка заявниці.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Сватівським РВ УМВС України в Луганській області від 27.09.1996 року заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка села Преображенне, Луганська область, Сватівський район, Україна, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , довідки про присвоєння ідентифікаційного номера РНКОПП НОМЕР_4 .

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим Сватівським РВ УМВС України в Луганській області від 20.03.1997 року - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Підгорівка, Луганська область, Старобільський район, Україна, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Згідно Наказу №75 від 25.04.2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, що діяв на час смерті чоловіка Заявниці ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) с. Хомівка Сватівського району Луганської області віднесено до тимчасово окупованих територій. У зв`язку з чим, жодна державна установа України що на час смерті ОСОБА_2 , що станом на час подання цієї заяви включно - не працюють.

Заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Згідно з ч.ч. 1 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Статтею 17 ч. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

За положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Відповідно до п. І глави 5 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених Наказом МУ 18.10.2000 № 52/5, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/0); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/0); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров?я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006р. № 545.

Медичний документ, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, що, може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті ОСОБА_2 - відсутній.

Відповідно до частин другої і третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у рішеннях у справах «Cyprus v. Turkey» від 12.05.2014 та «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia» від 23.02.2016р. зроблено висновок, що документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Внаслідок наведених обставин, отримання свідоцтва про смерть в органах реєстрації актів цивільного стану Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлого є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення.

Враховуючи наведене, законом передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Копія судового рішення видається учасникам справи, негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи.

Судом роз`яснюється, що це рішення є достатнім документом для підтвердження юридичного факту, про встановлення якого просить заявник.

Заявник позбавлений можливості здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 у позасудовому порядку. Встановлення даного факту прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 319 ЦПК України дане рішення є підставою для державної реєстрації смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 64 років, місце смерті: Україна, Луганська область, Сватівський район, с. Хомівка.

Керуючись ст.ст. 293, 315-319, 430 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Хаджибейський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про встановлення юридичного факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 64 років, місце смерті: Україна, Луганська область, Сватівський район, с. Хомівка.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 15 липня 2025 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ І.А.МАЗУН