Справа № 450/723/24 Головуючий у 1 інстанції Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/1534/25 Доповідач в 2-й інстанції Копняк С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С. М.,

суддів: Бойко С. М., Ніткевича А. В.,

секретар судового засідання - Гаврилюк Я. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог, визнання нечинним у цій частині рішення суду та закриття у цій частині провадження у справі, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка підписана представником ОСОБА_3 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року (повний текст рішення складено 24 лютого 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з останнього на користь позивача майнову шкоду в розмірі 417 521 грн 00 коп.

Позов мотивований тим, що постановою Личаківського районного суду м.Львова від 12 жовтня 2021 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 16 лютого 2021 року о 20 год 55 хв. в м. Львові по вул. Зелена, 115, внаслідок якої транспортні засоби сторін отримали механічні пошкодження. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Оранта» (далі - ПрАТ «СК «Оранта»), яке виплатило позивачу страхове відшкодування в межах ліміту у розмірі 130 000 грн 00 коп. Водночас, згідно висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи від 03 березня 2021 року, вартість матеріального збитку власника транспортного засобу марки Ауді Q5 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу, становить 526 279 грн 00 коп., а вартість вищевказаного автомобіля у пошкодженому стані складає 167 460 грн 50 коп. Таким чином, вартість невідшкодованого збитку позивачу становить 393 721 грн 00 коп. З огляду на вказане, просив позов задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 369 279 грн 00 коп. та витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 2 450 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3 844 грн 61 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн 00 коп.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 , подавши в квітні 2025 року через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_3 , в якій просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року скасувати частково, змінити рішення суду, яким позов задовольнити частково, а саме стягнути з ОСОБА_2 на корсить ОСОБА_1 майнову шкоду в розмірі 228 818 грн 50 коп., витрати на проведення автотоварозначної експертизи в розмірі 1 342 грн 60 коп., судовий збір в розмірі 2 288 грн 02 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 480 грн 00 коп.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що згідно висновку експерта ринкова вартість автомобіля позивача до ДТП с становить 526 279 грн 00 коп., а вартість залишків становить 167 460 грн 50 коп. Тому, до відшкодування відповідачем підлягає сума, яка становить різницю між цими сумами, та за мінусом виплаченого страхового відшкодування, що складає 228 818 грн 50 коп. (526 279,00 167 460,50) 13000,00). Також судом включеному до ціни позову витрати на виготовлення висновку експерта, що є невірним, адже такі є судовими витратами, котрі підлягають розподілу за правилами ЦПК України. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню частково, пропорційно до задоволених вимог підлягають перерахунку і судові витрати.

В травні 2025 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який виходячи з його змісту є заявою про відмову від частини позовних вимог, а саме, позивач відмовляється від стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 140 460 грн 50 коп. та просить залишити без змін рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача майнової шкоди в розмірі 228 818 грн 50 коп. У зв`язку із чим, просить рішення суду в цій частині змінити.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його та його довірителя відсутності. Зважаючи на вимоги частини другої статті 372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також на те, що рішення про виклик учасників справи в судове засідання суду апеляційної інстанції для надання пояснень не приймалось, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, які не з`явились.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина перша статті 206 ЦПК України). У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (частина третя статті 206 ЦПК України).

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету (пункт 4 частини першої та частина друга статті 255 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення (частина друга статті 206 ЦПК України).

Згідно зі частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

Судом роз`яснюються наслідки подання заяви про відмову від частини позовних вимог.

Зважаючи на викладене, а також на те, що позивач, усвідомлюючи наслідки такої своєї процесуальної дії, відмовився від частини позовних вимог, така відмова є добровільною та відповідає його волі, прийняття відмови від позову не порушує прав інших осіб, підстав для неприйняття такої відмови від частини позовних вимог судом апеляційної інстанції не встановлено, колегія суддів вважає, що відмову позивача від частини позову слід прийняти та, відповідно, оскаржуване судове рішення в цій частині визнати нечинним, а провадження у справі в цій частині закрити.

Частина другою та третьою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги. У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Оскільки ОСОБА_1 не був заявником (скаржником) в суді апеляційної інстанції, тому відсутні підстави для вирішення витання про повернення йому судового збору у відповідному розмірі з державного бюджету, як і відсутні підстави відшкодування йому інших судових витрат, окрім судового збору.

Керуючись статтями 49, 206, 255, 256, 259 - 261, 268, 367, 368, 373, 374, 381 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від частини позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди у розмірі 140 460 (сто сорок тисяч чотириста шістдесят ) грн 50 коп.

Визнати нечинним рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 лютого 2025 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди у розмірі 140 460 (сто сорок тисяч чотириста шістдесят ) грн 50 коп.

Провадження у справі в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди у розмірі 140 460 (сто сорок тисяч чотириста шістдесят ) грн 50 коп., закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий С. М. Копняк

Судді: С. М. Бойко

А. В. Ніткевич