Провадження № 2/127/2716/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Іщук Т. П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Таліон плюс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії №280676339 від 03 вересня 2024 року в розмірі 52290,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 03 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №280676339 (далі кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису шляхом підписання одноразовим ідентифікатором.

Позивач зазначає, що відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після цього добровільно без примусу чи тиску заявив про своє бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та ін.

Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 21000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності.

05 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/7, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги, зокрема й до відповідача за кредитним договором № 280676339 від 03 вересня 2024 року, згідно витягу з реєстру прав вимоги від 05 листопада 2024 року.

Позивач зазначає, що кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, у зв`язку з чим позивач має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі. Позивачем було повідомлено відповідача про дострокове припинення договору, при цьому зазначає, що договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення відповідачу, в тому числі й на електронну адресу відповідача. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором в сумі 52290,00 грн та судові витрати по справі.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 травня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

Судом установлено, що 03 вересня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №280676339 у формі електронного документа з використанням електронного підпису.

Відповідно до п.2.1. договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 21 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Згідно п.3.1 договору позичальнику надається дисконтний період користування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього договору строк дисконтного періоду кредитування складає 30 днів від дати отримання позичальником першого траншу.

Відповідно до п.5.1 договору кожен окремий транш надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника з використанням реквізитів платіжної картки НОМЕР_1 .

Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 03 жовтня 2024 року. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору (п.7.1 договору).

Відповідно до п.7.2 договору в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7.Договору. Кінцева дата повернення (виплати) кредиту 03 жовтня 2029 року.

Згідно п. 7.4. проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.

Відповідно до Розділу 8 договору відповідач за користування кредитними коштами зобов`язаний сплачувати товариству проценти за його користування. Загальні витрати та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки відповідача і прораховується в порядку викладеному у Розділі 8. Зокрема, за умови нездійснення позичальником дострокового повернення кредиту або не продовження дисконтного періоду проценти за договором нараховуються за базовою ставкою. Базова процентна ставка за договором складає 1,00% відсоток в день від суми залишку Кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365, 00 відсотків річних.

Відповідач 03 вересня 2024 року також підписала електронним цифровим підписом паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 280676339 від 03 вересня 2024 року, який містить інформацію про умови кредиту (строк, ставку, розмір, інші додаткові послуги) (зворотній бік а.с.15-17).

Отже сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 03 вересня 2024 року.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання умов кредитного договору, та відповідно до заявки ОСОБА_1 на отримання грошових кошів в кредит від 03 вересня 2024 року перерахувало 03 вересня 2024 року грошові кошти на банківську картку маска картки НОМЕР_1 , вказану позичальником в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 03 вересня 2024 року, що підтверджується копією платіжного доручення на переказ зарахування грошових коштів від 03 вересня 2024 року (а.с.33).

Відповідач неналежно виконує договірні зобов`язання.

Згідно розрахунку заборгованості до кредитного договору №280676339 від 03 вересня 2024 року, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яке є первісним кредитором, станом на 05 листопада 2024 року заборгованість становить 44730,00 грн, з яких: 21000,00 грн тіло кредиту, 13230,00 грн відсотки, 10500,00 грн неустойка (зворотній бік а.с.12-13).

Відповідно до п. 9.1.1.5 договору кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу.

Кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника про відступлення права вимоги за договором протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений ч.1 ст. 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома позичальника такого факту, в тому числі шляхом відправлення відповідного повідомлення на електронну адресу (а.9.1.2.5 договору).

05 листопада 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу №МВ ТП/7, відповідно до умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передає (відступає) ТОВ «Таліон плюс» за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками, в тому числі і за договором, укладеним з ОСОБА_1 .

Згідно п.3.1, п.3.2 договору розмір (сума) фінансування, що підлягає сплаті фактором клієнту, встановлюється у реєстрі прав вимоги. Якщо іншого не передбачено сторонами в реєстрі прав вимоги, розмір (сума) фінансування встановлюється у відсотковому значенні від суми заборгованості по основному боргу (тіло кредиту), що є складовою частиною загального розміру (суми) прав вимог, що відступаються згідно реєстру прав вимоги. Якщо іншого не передбачено сторонами в реєстрі прав вимоги, фінансування сплачується фактором клієнту протягом 45 календарних днів з моменту його підписання сторонами.

На підтвердження проведення розрахунків за договором факторингу №МВ-ТП/7, позивачем надано копію платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 30 грудня 2024 року на суму 3154154, 54 грн (а.с.12).

Відповідного до п. 4.1 вищевказаного договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання відповідного реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.

Згідно реєстру прав вимоги, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога відступило ТОВ «Таліон плюс» право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №280676339 від 03 вересня 2024 року на суму 44730,00 грн, з яких: яких: 21000,00 грн заборгованість по основному боргу кредиту, 13230, 00 грн заборгованість по відсотках, 10500,00 грн заборгованість по інших нарахуваннях (зворотій бік а.с.10, 11). Вказаний реєстр прав вимоги підписаний сторонами договору про відступлення прав вимоги.

Відповідно до ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Матеріали справи містять копію повідомлення від 05 листопада 2024 року, адресоване банком позичальнику ОСОБА_1 на його електронну адресу, про відступлення прав вимоги (а.с.34).

Позивач, звертаючись до суду, вказує на неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 62790, 00 грн, з яких: 21000, 00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 31290, 00 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, 10500, 00 грн неустойка.

Разом з тим, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 52290,00 грн, з яких: 21000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 31290,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками.

При цьому з урахуванням визначеної кінцевої дати повернення кредиту позивач просить достроково стягнути суму заборгованості з урахуванням положень п.7.2.2 договору.

Відповідно до положень цього пункту сума кредиту має бути повернута позичальником не пізніше 30 днів після ініціюванням кредитодавцем дострокового розірвання/припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2 або 9.1.1.7.

Пунктом 9.1.1.1. договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором.

У разі затримки позичальником сплати процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору (а.9.1.1.7 договору).

Відповідно до п.9.1.1.12 договору кредитодавець має право направляти інформаційні повідомлення щодо виконання цього договору (в тому числі й під час взаємодії при врегулюванні простроченої заборгованості) позичальнику в електронному вигляді через особистий кабінет та/або на електронну пошту та/або у вигляді смс-повідомлення на номер телефону, вказаний у заявці та/або в месенджері.

Позивачем направлено повідомлення про дострокове розірвання договору від 31 січня 2025 року (зворотній бік а.с.34) та досудову вимогу про добровільне погашення заборгованості (а.с.35).

Доказів про виконання вимоги позичальником матеріали справи не містять.

Враховуючи, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, а позичальник, отримавши кредитні кошти, не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання щодо їх повернення (неналежним чином сплачував періодичні платежі), після направлення позивачем повідомлення про дострокове розірвання договору та досудової вимоги, не здійснив погашення заборгованості у добровільному порядку, суд вважає, що наявні правові підстави для стягнення заборгованості за договором №280676339 від 03 вересня 2029 року.

Як вказувалося, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за договором №280676339 від 03 вересня 2024 року станом на 30 січня 2025 року становить 62790,00 грн, з яких: 21000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом, 31290, 00 грн прострочена заборгованість за нарахованими відсотками, 10500,00 грн неустойка.

Дана сума заборгованості встановлена на підставі наданих доказів. Будь-яких доказів спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов договору.

Наразі позивач просить стягнути суму заборгованості без урахуванням неустойки.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредитної лінії №280676339 від 03 вересня 2024 року в сумі 52290,00 грн, з яких: 21000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 31290,00 грн заборгованість по процентах.

Окрім того, згідно положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2422,40 грн судового збору (судовий збір визначений з урахуванням понижуючого коефіцієнта).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, то суд враховує, що відповідно до ст.131 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 в справі №922/445/19, від 22.01.2021 в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 в справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 в справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. В їх підтвердження позивачем надано:договір про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року (зворотній бік а.с.37-40); додаткову угоду №438 від 30 грудня 2024 року до договору про надання правової допомоги (а.с.41); акт приймання-передачі наданих послуг від 30 грудня 2024 року (а.с.42), копію платіжної інструкції №1338 від 30 грудня 2024 року (зворотній бік а.с.42), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльністю (зворотній бік а.с.35) та копію ордера №1116266 від 02 грудня 2024 року (а.с.36).

Відповідно до умов договору сторонами узгоджені перелік надання послуг, їх вартість, порядок оплати та приймання-передачі послуг.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 30 грудня 2024 року до договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року, адвокатське об`єднання виконало, а клієнт прийняв послуги у межах договору про надання правової допомоги №5 від 02 грудня 2024 року та додаткової угоди №438 від 30 грудня 2024 року до даного договору, а саме: підготовка до розгляду справи (аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій) 4 год. 1000,00 грн; підготовка та направлення повідомлення про оплату заборгованості (досудова вимога) 2 год. - 500,00 грн; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк та належне засвідчення копій письмових та електронних доказів у справі та направлення до суду 10 год. 3500,00 грн, що разом становить 5000, 00 грн (а.с.42).

Факт оплати отриманих позивачем послуг підтверджується платіжною інструкцією №1338 від 30 грудня 2024 року на суму 5000,00 грн.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог ст.137, 141 ЦПК України суд враховує, що дані витрати пов`язані із розглядом цієї справи, витрати відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правничу допомогу), розмір останніх є пропорційним до предмету спору, докази про їх неспівмірність відсутні, відповідачем клопотання про їх неспівмірність не заявлялося, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000,00 грн витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. 514, 512, 526, 527, 530, 536, 610-611, 628, 629, 638, 639, 642, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», ст. 81, 133, 137, 141, 263-265, 273-279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» () заборгованість за договором кредитної лінії №280676339 від 03 вересня 2024 року в сумі 52290,00 грн (п`ятдесят дві тисячі двісті дев`яносто гривень 00 коп.), з яких: 21000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 31290,00 грн заборгованість по відсотках, а також 2422,40 грн судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», , місцезнаходження: м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: