Справа № 177/1999/25
Провадження № 2-з/177/14/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.07.2025 м. Кривий Ріг

Суддя Криворізького районного суду Дніпропетровської області Суботіна С. А. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат, 3% річних та курсову різницю суми боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат, 3% річних та курсову різницю суми боргу за договором позики.

Одночасно з позовною заявою, з дотриманням порядку, встановленому п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, згідно з якою він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, з кадастровим номером :03:022:0009, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218 та оголосити заборону відчуження зазначеного нерухомого майна.

Заява мотивована тим, що 18.06.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладеного договір позики на суму 10000,00 доларів США, яку ОСОБА_2 зобов`язалася повернути не пізніше 18.07.2015. Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.09.2018 із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за даним договором у розмірі 262000,00 грн. Станом на 20.07.2025 рішення суду не виконано, у зв`язку з чим позивач поніс інфляційні втрати, встановлені ст. 625 ЦК України, у розмірі 257179,52 грн та 3% річних у розмірі 53749,48 грн. Станом на 20.07.2025 офіційний курс НБУ за 1 долар США становив 41,8670 грн, а тому курсова різниця станом на 20.07.2025 складає 219670,00 грн. ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 4,5037 га, кадастровий номер :03:022:0009, розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, нормативно грошова оцінка якої складає 136361,12 грн. З метою забезпечення поданого ним позову, ОСОБА_1 просить накласти арешт на вказану вище земельну ділянку.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки справа розглядається за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суддя, дослідивши зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як визначено ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з ч. 6-8 ст. 153 ЦПК України, залежно від обставин справи, суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову, підстави його обрання та вирішує питання про зустрічне забезпечення.

Дослідженням змісту та вимог позовної заяви встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь інфляційні втрати та три процента річних від простроченої суми в розмірі 310929,00 грн та курсову різницю за договором позики від 18.06.2015 у розмірі 219670,00 грн.

Згідно з наданим до заяви витягом з Державного земельного кадастру від 25.07.2025 та витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 25.07.2025, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 4,5037 га, із кадастровим номером :03:022:0009, розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218. Вартість вказаної ділянки за нормативною грошовою оцінкою 136361,12 грн.

Окрім того, наявна інформація про державну реєстрацію іншого речового права 18426922, а саме договору оренди земельної ділянки від 14.04.2008, та додаткової угоди від 21.12.2016, дата реєстрації 23.12.2016, із ТОВ «Дніпрянка».

Враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку, що на даний час є всі підстави припускати, що вжиття заходів забезпечення позову є необхідним та виправданим завданнями цивільного судочинства, забезпечуватиме ефективний захист та поновлення порушених, оспорюваних прав та інтересів заявника, які він має намір захистити при зверненні до суду.

Суд вважає, що спір носить майновий характер і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або навіть унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому вважає необхідним заборонити відчуження нерухомого майна: земельної ділянки площею 4,5037 га, з кадастровим номером :03:022:0009, розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, що в свою чергу відповідає вимогам співмірності.

Щодо вимоги заявника про накладення арешту, суд, з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.02.2021 у справі № 643/12369/19 (провадження №61-21685св19), зазначає, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Підстав, які б визначали необхідність застосування зустрічного забезпечення позову в порядку ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 2, 150-153, 157, 260-261, 353, 354, ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, задовольнити частково.

Заборонити відчуження земельної ділянки площею 4,5037 га, із кадастровим номером :03:022:0009, розташованої на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, із цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 218, право власності на яку значиться зареєстрованим за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку, серія та номер ДП № 040521, виданий 21.06.2004, видавник Криворізька райдержадміністрація.

Копію ухвали направити до Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), для негайного виконання, та іншим особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, для відома.

Попередити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання та підписання суддею.

Суддя: