Провадження №22-ц/812/1190/25
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Миколаїв

Справа № 474/102/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н. О.,

суддів: Кушнірової Т. Б., Тищук Н.О.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»

до

ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»

на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області, ухвалене суддею Сокол Ф. Г., 08 травня 2025 року в приміщенні цього ж суду, повний текст якого складено 10 травня 2025 року,

у с т а н о в и в:

05 лютого 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал») звернулося до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1 .

Позов обґрунтовувало тим, що 20 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено електронний договір № 4404286 про надання споживчого кредиту.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримала кредит в розмірі 16 500 грн, строком на 350 днів, зі стандартною процентною ставкою 2,50 % за кожен день користування кредитом.

21 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено додаткову угоду до договору № 4404286 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року.

Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились збільшити суму кредиту на 3 500 грн, у зв`язку з чим погодили внести зміни до пункту 1.2 договору № 4404286 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року.

Отже, сума кредиту (загальний розмір) складає 20 000 грн.

ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за вказаним Договором виконало, надало їй кредит в сумі 20 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , однак відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів виконала не в повній мірі, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором.

25 жовтня 2024 року між первісним кредитом ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 25/10/2024, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 4404286 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу від 25 жовтня 2024 року.

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» ОСОБА_2 від 25 листопада 2024 року змінено найменування товариства на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором № 4404286 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року у розмірі 134304 грн 55 коп., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу 14998 грн 26 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом нарахованими первісним кредитором за період з 20 лютого 2024 року по 25 жовтня 2024 року 84060 грн 05 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року (94 календарні дні) 35246 грн. 24 коп., а також 10000 грн витрат на правову допомогу адвоката та 2422 грн 40 коп. судового збору.

21 квітня 2025 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. В заяві відповідач також зазначила, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Вказувала, що максимальна сума пені, штрафів за прострочення споживачем кредитних зобов`язань по споживчому кредиту не може перевищувати подвійної суми по договору кредитування та не може бути збільшена. За порушення зобов`язання може бути або штраф, або пеня. Крім того, вона невзмозі сплатити заявлену суму позивачем.

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором № 4404286 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року з Додатковим договором до нього від 21 лютого 2024 року, станом на 25 жовтня 2024 року, у сумі 99 058 грн 31 коп., з яких: 14 998 грн 26 коп. - сума кредиту; 84 060 грн 05 коп. - нараховані проценти за користування кредитом ТОВ «Лінеура Україна».

Відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість за Договором № 4404286 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024року з Додатковим договором до нього від 21 лютого 2024 року у сумі 35 246 грн 24 коп. (нараховані ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» проценти за 94 календарних дні).

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» судовий збір в сумі 1 786 грн 76 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Судовий збір в сумі 635 грн 64 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права в частині відмовлених позовних вимог, просило рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що на момент укладання договору факторингу строк договору про надання споживчого кредиту № 4404286 від 20 лютого 2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 на 350 днів не сплив, позивачем було правомірно здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 94 календарних дні у період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року включно.

Нарахування здійснено, відповідно до умов договору № 4404286 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року, за стандартною процентною ставкою 2,5%, в розмірі 35 246 грн 24 коп.

В даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.

Рішення суду першої інстанції щодо відмови у задоволені вимог про стягнення вказаних процентів є помилковим.

Такий висновок суду вплинув на розподіл витрат на правничу допомогу адвоката та судового збору.

Зазначені в позові витрати на правничу допомогу адвоката документально підтверджені та доведені.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач просив стягнути з відповідача на його користь 4000 грн витрат на правничу допомогу адвоката в апеляційній інстанції та 3633 грн 60 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідачка ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила врахувати, що вона є членом сім`ї військовослужбовця. Син відповідачки ОСОБА_3 є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 , є учасником бойових дій.

Представник позивача в засідання апеляційного суду не з`явився. Про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином ( а.с. 16).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи встановлено, що ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором, а ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак в порушення умов цього кредитного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту.

При цьому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача нарахованих відсотків за 94 календарні дні за період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року в розмірі 35 246 грн 24 коп., оскільки вони необґрунтовані, так як за умовами договору позивач набув права вимоги на заборгованість відповідно до реєстру боржників, який є невід`ємною частиною договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 грн, суд виходив із предмету та складності справи, часу необхідного для вчинення дій і надання послуг зазначених в акті прийому передачі, а також засад розумності, справедливості та співмірності.

Проте не з усіма висновками суду можна погодитись з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 лютого 2024 року о 15:48:41 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 42214 підписано Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит).

20 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна», було укладено договір № 4404286 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - договір № 4404286). За умовами цього договору товариство надає відповідачці кредит у сумі 16500 грн, а остання зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредитування 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору. Тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка 2,5 % в день та застосовується у межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього Договору.

Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № НОМЕР_3 . Дата надання кредиту: 20 лютого 2024року або 21 лютого 2024року (п.п. 2.1, 2.2 договору № 4404286).

Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та році, за методом факт/факт. До періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день фактичного повернення кредиту. Якщо день надання та повернення кредиту співпадають нарахування процентів здійснюється за один день (п.п. 3.1, 3.2 договору № 4404286).

Зазначений договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», затверджених наказом № 101-ОД від 20 листопада 2023 року.

Вказаний договір підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом 24336 20 лютого 2024 року 15:48:41.

Згідно з повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек Україна» (далі ТОВ «Пейтек Україна» ) № 20 від 01 листопада 2024 року, між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № НОМЕР_4 від 03 січня 2024 року. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна»: 20 лютого 2024 15:50:14 на суму 16500 грн. Номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 2692аf1a-3768-4ede-bd7d-3f7441a5dd43, номер транзакції в системі ТОВ Лінеура Україна 8437007, Session ID 44, сайт торгівця https://credit7.ua, код авторизації -638714, Банк - еквайр АТ ПУМБ, призначення платежу: зарахування на картку, маска карти НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки АТ КБ ПриватБанк № 20.1.0.0.0/7-250402/91761-БТ від 07 квітня 2025року, ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_5 , на яку здійснено переказ коштів 20 лютого 2024 року у сумі 16 500 грн, платник FUIB MoneyTransfer Visa Direct.

21 лютого 2024 року о 10:05:22 ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 19499 підписано Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення Додаткового договору № 4404286-Т1 до Договору про споживчий кредит № 4404286 від 20 лютого 2024 року).

Відповідно до умов додаткового договору до договору № 4404286 про надання споживчого кредиту від 20 лютого 2024 року, укладеного 21 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , сторони домовились збільшити суму кредиту на 3 500 грн, у зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до договору: 1.3 Викласти пункт 1.2 в новій редакції: «1.2. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 20 000 гривень».

Підписання додаткової угоди було здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором 19499 21 лютого 2024 10:05:22 ОСОБА_1

12 березня 2019 року між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (замовник) та ТОВ «Лінеура Україна» (партнер) було укладено договір про переказ коштів № ФК-П-19/03-01 предметом якого є надання замовником послуг партнеру з переказу коштів та співробітництво сторін з метою надання клієнтам послуг виплати.

Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. № 1097-0111 від 01 листопада 2024 року про успішність транзакції з переказу коштів на платіжну картку клієнта вбачається наступна інформація: номер транзакції в системі iPay.ua 346360404, призначення платежу: зарахування 3 500 грн на картку маска карти НОМЕР_1 . Час перерахування коштів 21.02.2024р. о 10:06:21, сума переказу - 3 500 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором № 4404286 від 20 лютого 2024 року виготовленого ТОВ «Лінеура Україна» станом на 25 жовтня 2024 року за період з 20 лютого 2024 року до 25 жовтня 2024 року, вбачається що ОСОБА_1 у вказаний період нараховані відсотки виходячи із відсоткової ставки 0,03% в день, у період з 20 лютого 2024 року до 24 лютого 2024 року на непогашену заборгованість за тілом кредиту 20 000 грн, всього у сумі 23 грн 26 коп., та після 24 лютого 2024 року і до 15 березня 2024 року за відсотковою ставкою 0,03% на суму тіла кредиту 14 998 грн 26 коп. (з врахування сплати клієнтом 25 лютого 2024 року коштів в сумі 5 001 грн 74 коп. на погашення тіла кредиту), всього у сумі 71 грн 25 коп. 25 лютого 2024року клієнтом були внесені кошти на погашення відсотків у розмірі 28 грн 26 коп. Після 15 березня 2024 року до 25 жовтня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» нараховувалися відсотки за ставкою 2,5% в день на непогашену заборгованість за тілом кредиту 14 998 грн 26 коп., та розмір відсотків у вказаний період склав 84 088 грн 31 коп. З цього ж розрахунку вбачається, що окрім погашення процентів по кредитному договору у сумі 28 грн 26 коп. та тіла кредиту у сумі 5 001 грн 74 коп., інші платежі на погашення заборгованості відповідачкою не вносилися. Також їй було нараховані 10 000 грн штрафних санкцій.

25 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу № 25/10/2024 відповідно до умов якого, п. 1.1 розд.1, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав, або виникне в майбутньому, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом (проценти), пеню, інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників та підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог зазначаються у Реєстрі Боржників. У розділі договору факторингу «Терміни» визначено, що заборгованість - це грошові зобов`язання боржників перед клієнтом, що містяться в Реєстрі боржників, які належать до сплати Клієнту Боржниками у зв`язку з наданими кредитами, до суми заборгованості включається сума основного зобов`язання, плата за кредитом, відповідальність за порушення зобов`язань та інші платежі згідно кредитних договорів; право вимоги - право грошової вимоги щодо погашення (стягнення) заборгованостей з боржників, які виникли на підставі кредитних договорів.

25 жовтня 2024 року між сторонами договору факторингу підписано Акт прийому-передачі реєстру боржників відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 6 091.

Відповідно до платіжної інструкції № 3475 від 01 листопада 2024 року проведено розрахунки за договором факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року між його сторонами.

У додатку № 1 до договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року Витязі з реєстру боржників під порядковим номером 2110 значиться ОСОБА_1 , загальна сума заборгованості 109 058 грн 31 коп., з яких: тіло кредиту 14 998 грн 26 коп. та 84 060 грн 05 коп. - відсотки, 10 000 грн - штрафні санкції.

Про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» боржників повідомлено в особистих кабінетах, зокрема щодо договору № 4404286 - 28.10.2024р. о 11:22:12, номер на який відправлено смс-повідомлення 82 (id s112822591) (Інформація ТОВ ФК Фінтраст Україна від 28.10.2024р.).

Рішенням № 251124/1 єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» ОСОБА_2 від 25 листопада 2024 року змінено найменування товариства на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації 10 грудня 2024 року, згідно виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадський формувань № 010062201 від 10 грудня 2024 року.

Із розрахунку заборгованості виконаного ТОВ «Фінтраст Капітал» за 94 календарні дні (з 26 жовтня 2024 року до 27 січня 2025 року) вбачається, що позивачем нараховані відповідачу відсотки за 94 календарні дні, в межах строку договору, відповідно до п.п. 1.3, 1.4., 1.4.2, 1.4.3, 3.1 договору № 4404286 та умов Додаткового договору, за стандартною процентною ставкою 2,5% в день від непогашеної суми кредиту 14 998 грн 26 коп., всього у сумі 35 246 грн 24 коп.: 14 998 грн 26 коп. х 2,5% х 94 дні.

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Отже, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Згідно з статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі:

-у паперовому вигляді;

-у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами,

визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»;

- шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

- в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Так, згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно з частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже з огляду на положення вище вказаного законодавства та пункту 1.1. Договору кредитні кошти надавались ОСОБА_1 виключно за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» за умови ідентифікації та верифікації позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

З огляду на викладене, можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей Договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему кредитодавця можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

У справі, що переглядається, зважаючи на те, що первісний кредитор виконав умови договору, відповідачка отримала кредитні кошти та використав їх, допустивши при цьому заборгованість, а позивач набув право вимоги до нього, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14 998 грн 26 коп. та 84 060 грн 05 коп. - процентів за користування кредитними коштами.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з позичальника 35246 грн 24 коп. процентів за користування кредитними коштами за період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 стаття 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Аналізуючи зміст кредитного договору від 20 лютого 2024 року № 4404286 та його складових, виконання відповідачем кредитних зобов`язань колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що 84060 грн 05 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом станом на день відступлення первісним кредитором на користь позивача права вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору, було нараховано правомірно, згідно з умовами договору, підписаного первісним кредитором та позичальником за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Отже ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» (попередня назва ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором, а ОСОБА_1 прийняла умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак в порушення умов цього кредитного договору не виконала своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а тому права кредитора порушені та підлягають захисту.

Відповідно до пункту 3.1 Договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредитування, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

За пунктом 3.2 Договору, до періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту. У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день.

Строк кредитування передбачено сторонами 350 днів (пункт 1.3 Договору).

Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразового ідентифікатора ( пункт 9.7.1. Договору). Відповідно до договору ОСОБА_1 підписала договір про надання споживчого кредиту електронним підписом 24336 20 лютого 2024 року о 15:48:41, а додатковий договір до договору підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 19499 21 лютого 2024року о 10:05:22.

Отже строк кредитування триває з 20 лютого 2024 року по 04 лютого 2025 року.

Таким чином встановлено, що проценти нараховані первісним кредитором в межах строку кредиту саме на дату передачі прав вимоги, а позивачем заборгованість за процентами нарахована вже після передачі прав вимоги до позичальника, проте в межах строку дії договору з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року, що відповідає наведеним нормам матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що нараховані проценти у розмірі 35 246 грн 24 коп. не передбачені умовами договору та нараховані позивачем безпідставно. А тому такі вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За такого, апеляційна скарга в цій частині підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по процентам за користування кредитом з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року у розмірі, який заявив позивач 35 246 грн 24 коп.

Враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними коштами з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року у розмірі 35 246 грн 24 коп. підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині.

Посилання ОСОБА_4 на те, що вона є членом сім`ї військовослужбовця та відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» їй не повинні нараховуватися проценти за користуванням кредитом , колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вищезазначена норма стосується безпосередньо військовослужбовців, їх дружини (чоловіки). Відповідачка є матір`ю військовослужбовця, а тому дія цього закону не неї не розповсюджується.

До того ж, рішення суду першої інстанції в частині стягнутих з нею процентів за користування кредитом відповідачкою не оскаржувалось.

Щодо стягнення судових витрат.

На підтвердження своїх доводів щодо стягнення витрат на правову допомогу до позовної заяви додано: договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року укладений між ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» та адвокатом Городніщевою Є. О.; рахунок на оплату № 6602/01-2025 від 27 січня 2025 року; акт № 6602 прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, в якому вказано види виконаних робіт (наданих послуг), а саме: зустріч для надання первинної консультації та роз`яснень у часі 0,5 години вартість 440 грн; дослідження наданих клієнтом документів та аналіз фактичних обставин справи у часі 1 година вартість 840 грн; аналіз практики ВС, судів апеляційної інстанції у часі 0,5 години вартість 440 грн; підготовка декількох позицій з вивченого питання для ефективного захисту, узгодження позиції з клієнтом у часі 1 година вартість 840 грн; письмова юридична консультація, складання письмового консультаційного висновку з посиланням на законодавство, судової практики у часі 1 година вартість 840 грн; проведення адвокатом заходів спрямованих на самостійне отримання письмових доказів, складання, оформлення та направлення адвокатських запитів - у часі 1 година вартість 840 грн; складання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4404286 від 20 лютого 2024 року та подання її до суду у часі 2 години вартість 1 640 грн; складання та оформлення інших судових документів (додатків до позову), у часі 1 година вартість 840 грн; складання і оформлення процесуальних документів для розгляду справи в суді (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви, клопотання) у часі 2 години вартість 1 640 грн; представництво інтересів клієнта під час судового розгляду у часі 2 години вартість 1 640 грн. Всього 10 000 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі, слід змінити розподіл судових витрат та з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп., сплачений позивачем при подачі позову, та 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді першої інстанції.

При подачі апеляційної скарги ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» сплатило 3633 грн 60 коп. судового збору. Оскільки апеляційна скарга задоволена в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3633 грн 60 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 грн в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження цих вимог позивачем до апеляційної скарги долучено: - договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10 грудня 2024 року укладений між ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» та адвокатом Городніщевою Є. О.; - акт № 94 прийому передачі виконаних (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, з якого вбачається, що адвокатом Городніщевою Є. О. були надані такі види правової допомоги ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»: збір та аналіз доказів і документів для подання до Миколаївського апеляційного суду скарги на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2025 року у справі № 474/102/25; складення апеляційної скарги на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2025 року у справі № 474/102/25; направлення відповідачу та подання до Миколаївського апеляційного суду апеляційної скарги на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2025 року у справі № 474/102/25 в інтересах клієнта. Загальна вартість 4000 грн;

- рахунок на оплату № 94-10/12-2024 від 27 травня 2025 року;

- платіжна інструкція від 27 травня 2025 року № 6874 про сплату 4000 грн.

Розмір таких витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Відповідач не скористалася своїм правом і не заявляла клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу позивачу у зв`язку з невідповідністю їх розміру критеріям співмірності. А суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22.

За такого, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн, понесені в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.374-376, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» задовольнити.

Рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 08 травня 2025 року в частині відмови у задоволені позовних вимог та розподілу судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» 35 246 грн 24 коп. проценти за користування кредитними коштами за період з 26 жовтня 2024 року по 27 січня 2025 року за кредитним договором від 20 лютого 2024 року № 4404286.

Рішення суду в частині розподілу судових витрат змінити, стягнувши зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді першої та апеляційної інстанціях у розмірі 14000 грн та витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях у розмірі 6056 грн.

В іншій частині зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н. О. Шаманська

Судді: Т. Б. Кушнірова

Н. О. Тищук

Повний текст постанови складено 18 липня 2025 року.