Справа № 536/940/21
Провадження № 2/536/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючої судді Клименко С.М.

за участю секретаря судового засідання Веремєєвої О.Р.

представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_1 за угодою адвоката Репецького В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання окремих умов договору недійсними та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро», 01 червня 2021 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості посилаючись, що 17 лютого 2020 року між банком та відповідачем було укладено кредитний Договір № 8572, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 74 930 грн зі строком повернення 17.02.2023 зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту та процентної ставки, яка є фіксованою та нараховується на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, а на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язувався у строк встановлений договором повернути кредит та сплатити обов`язкові платежі за користування кредитом. Внаслідок порушення відповідачем своїх зобов`язань станом на 30 квітня 2021 року утворилась заборгованість на загальну суму 115 066 грн 04 коп., яка складається з заборгованості за поточним тілом кредиту в сумі 57 756 грн. 95 коп., заборгованості за простроченим кредитом в сумі 15 254 грн. 97 коп., заборгованості за простроченими відсотками в сумі 0,73 грн., заборгованості за комісією в сумі 42 053 грн. 39 коп.

Просили стягнути з відповідача на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за договором № 2384 від 17.02.2020 в розмірі 115 066 грн. 04 коп. та судові витрати в сумі 2 270 грн.

Рішенням суду від 03 вересня 2021 року позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Ухвалою суду від 11 квітня 2023 року заочне рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 23 травня 2023 року за клопотанням відповідача здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21 лютого 2024 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання окремих умов договору недійсними та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач посилається, що за умовами укладеного між ним та банком договору, цільовим призначенням отриманих кредитних коштів є споживчі потреби і виниклі між ними правовідносини визначаються положеннями Закону України «Про захист прав споживачів». Вважає, що встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 94 074 грн 66 коп, банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, а розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів) вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

У відзиві на зустрічну позовну заяву представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним посилається, що ОСОБА_1 добровільно погодився з відповідними умовами кредитного договору, підписавши його, частково виконував його з моменту укладення, сплачуючи кредит, комісії і вказані ним пункти кредитного договору не можуть бути визнані недійсними. Вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено належними доказами, що при укладенні кредитного договору йому була надана неповна чи недостовірна інформація щодо умов укладеного договору, що він звертався до банку з письмовим повідомленням про приведення договору у відповідність із зазначеною інформацією чи про його зміну. Крім цього, вказує, що якщо певні умови не влаштовували ОСОБА_1 , чи викликали в нього сумніви, він мав можливість відмовитись від його підписання, провести консультації з юридично обізнаними особами і лише потім вирішити питання щодо укладення вказаного договору, чого зроблено не було та відповідачем за первісним позовом не доведено, що комісія у даній справі стосується саме безоплатних послуг.

В судове засідання представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» адвокат Перепелиця Ю.В. не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, свій первісний позов підтримала та просила задовольнити, зустрічний позов не визнала та в його задоволенні просила відмовити.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним ОСОБА_1 адвокат Репецький В.О. в судовому засіданні первісний позов не визнав, зустрічну позовну заяву підтримав та просив задовольнити, про обставини та підстави якої пояснив так, як це викладено в заяві.

Суд, заслухавши пояснення уповноваженого представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно з ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути, кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не. встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором: Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як передбачено ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів, цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Також, ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Установлено, що 17 лютого 2020 року сторони: Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» і ОСОБА_1 уклали кредитний Договір № 8572, відповідно до умов якого банк встановлює позичальнику кредитний ліміт у розмірі 74 930 грн., а відповідач зобов`язується прийняти, належним чином використати кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію та повернути кредит в строк до 17.02.2023 року.

Згідно умов заяви-згоди №1148115, підписанням цієї Заяви відповідно до ст. 642 ЦК України, клієнт акцептує публічну пропозицію АТ «Банк Кредит Дніпро» на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» із змінами та доповненнями (надалі УДБО), яка розміщена на Офіційному сайті Банку за електронною адресою www.creditdnepr.com.ua і беззастережно приєднується до умов УДБО та в повному обсязі погоджуюся з тим, що може обирати будь-які послуги передбачені УДБО. Кредитний договір разом з УДБО та Заявою-згодою складають єдиний договір.

На виконання умов договору, позивач надав відповідачу кошти в сумі 74 930 грн., виконавши таким чином свої зобов`язання в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією відповідно до умов договору, порушивши таким чином свої зобов`язання.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Згідно статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Пунктами 3, 10, 11, 13, 15 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов`язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов`язань додержанням зайвих формальностей.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

У постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341 цс 15 Верховний Суд України наголосив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 12 квітня 2022 року у справі № 756/6038/20 зазначив, що незгода позичальника з умовою договору на стадії виконання, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню, під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

Таким чином, підписуючи кредитний договір № 8572 від 17.02.2020, ОСОБА_1 погодився з усіма його умовами і заперечень щодо цих умов, в тому числі й щодо розміру комісії, не заявляв. При цьому кредитний договір, укладений між сторонами, відповідає вимогам закону.

З огляду на викладене, суд первісний позов задовольняє, а в задоволенні зустрічного позову відмовляє.

Так як первісний позов задоволено, то в відповідності до ч. 2 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270 грн, що підтверджено документально та на рахунок держави судовий збір в сумі 1 073 грн 60 коп за подання зустрічного позову.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Керуючись ст.13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити первісний позов Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за договором № 2384 від 17 лютого 2020 року станом на 30 квітня 2021 року в сумі 115 066 (сто п`ятнадцять тисяч шістдесят шість ) грн. 04 коп., та судовий збір в сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят ) грн.

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні зустрічного позову до Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» про визнання окремих умов договору недійсними та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на рахунок держави судовий збір в сумі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

На рішення суду учасниками справи може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

СуддяС. М. Клименко