ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6307/25 Справа № 204/4707/24 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Триполець В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Попаснянської міської військової адміністрації Луганської області, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Попаснянської міської військової адміністрації Луганської області, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що вона постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок належав їй на праві власності. З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України почалися активні бойові дії в місті Попасна, яке 08 травня 2022 року було окуповане збройними силами рф. У зв`язку з постійними бомбардуваннями та артилерійськими обстрілами, вона виїхала із міста Попасна та не встигла взяти з собою документи на будинок. Після вимушеного переміщення з м.Попасна до м.Дніпро, вона з метою отримання компенсації за знищене нерухоме майно, подала заяву про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно та внесення відомостей про право власності до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради своїм рішенням відмовлено у вчиненні реєстраційних дій, оскільки нею не надані документи на підтвердження речових прав на нерухоме майно - будинок АДРЕСА_1 та реєстратором не знайдено відомостей про речові права у відповідних реєстрах та архівних складових частинах таких реєстрів. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Попаснянської міської військової адміністрації Луганської області, третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 03 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ст. 334 ЦК України).

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Встановлено, відповідно до паспорта громадянина України позивач ОСОБА_1 з 20 березня 1986 року має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5-7).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 м. Попасна, що відноситься до Попаснянської міської територіальної громади віднесено до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

Відповідно до довідки від 25 березня 2022 року №1203- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с.9).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22 лютого 2023 року вбачається, що записи у реєстрах про право власності щодо об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с.16)

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22 березня 2023 року вбачається, що записи у реєстрах про право власності ОСОБА_1 щодо об`єкта нерухомості, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с.15).

Відповідно до довідки №01.01/10/2-мп від 10 липня 2023 року виданої Попаснянською міською військовою адміністрацією, ОСОБА_1 до 24 лютого 2022 року мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , довідка видана на підставі заяви ОСОБА_1 (а.с.19).

Звернувшись до суду із цим позовом, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на нерухоме майно - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що будинок належав їй на праві власності. З початком повномасштабного вторгнення рф на територію України почалися активні бойові дії в місті Попасна та у зв`язку з постійними бомбардуваннями та артилерійськими обстрілами вона вимушена була переміститися з м. Попасна до м.Дніпра і не встигла взяти з собою правовстановлюючі документи на будинок.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Слід зазначити, матеріали справи не місять та позивачем взагалі не надано суду жодних належних доказів на підтвердження її права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Надані позивачем довідка про її проживання у будинку за адресою: АДРЕСА_1 до 24 лютого 2022 року, видана на підставі її заяви та паспорта, квитанції про сплату за комунальні послуги, копія паспорта позивачки не є належними та допустимими доказами на підтвердження права власності позивача на вказаний будинок.

Факт реєстрації місця проживання позивача у будинку за адресою: АДРЕСА_1 також не свідчить про наявність у позивача права власності на вказаний будинок.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 знаходиться на тимчасово окупованій території, де вилися активні бойові дії, та доказів щодо відсутності його пошкоджень чи часткового або повного руйнування матеріали справи також не містять.

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Посилання в апеляційній скарзі на доведеність позовних вимог є необґрунтованими належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги стосовно необґрунтованості та незаконності рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови

проголошена у судовому засіданні 29 липня 2025 року.

Повний текст постанови складено 30 липня 2025 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова