Справа № 367/5233/21
Провадження №2/367/593/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді - Карабаза Н.Ф.,

при секретарі - Андрійченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання права власності на майно набуте в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання права власності на майно набуте в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Він є єдиним його спадкоємцем. Він прийняв спадщину, що залишилась після смерті батька. Після смерті батька за його заявою Двадцять першою Київською нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу. Після смерті батька залишилось майно, яке розташоване на території Ірпінської міської ради, а саме: земельна ділянка площею 0,0641 га за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:174:7137, з розташованим на ній житловим будинком. Не має можливості оформити спадщину у нотаріуса, оскільки, правовстановлюючі документи на зазначене спадкове майно були втрачені.Просить суд визнати за ним, ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку набуту в порядку спадкування, площею 0,0641 га, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:174:7137 та на житловий будинок набутий в порядку спадкування, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач по справі Ірпінська міська рада подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що Ірпінська міська рада як відповідач по справі в частині позовної заяви щодо судових витрат повідомляє наступне, що оскільки позивач не заявляє вимоги до відповідача, то за загальним правилом судові витрати несе сторона, яка ініціює судовий процес або окрему дію у межах судового розгляду справи. Розгляд справи проводити у відсутність представника Ірпінської міської ради за доказами, наявними у матеріалах справи.

В судове засідання позивич не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. В матеріалах справи міститься заява про проведення розгляду в його відсутності. Заяв, клопотань щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило.

В судове засідання відповідач Ірпінська міська рада Київської області не забезпечила явку свого представника. У відзиві на позовну заяву просили розгляд справи проводити у відсутність представника Ірпінської міської ради за доказами, наявними у матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів спадкової справі № 187-2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , вбачається, що останнє місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було АДРЕСА_2 . Разом з ним по день його смерті проживав його син ОСОБА_1 , даний факт знайшов підтвердження згідно довідки ЖБК «ОБОЛОНЬ від 17.04.2013 року № 130.

18 квітня 2013 року ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 звернувся до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, після смерті свого батька. Також, в заяві зазначив, що крім нього, спадкоємців за законом немає.

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Леоновою В.О.26.07.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1361 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є спадкоємцем майна ОСОБА_2 , 1952 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: грошового вкладу з усіма належними відсотками та компенсаційними виплатами, знаходиться на зберіганні у наступній установі Головного управління по місту Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»: ТВБВ № 10026/0143 (колишнє Оболонське № 8142) на рахунку № НОМЕР_2 , які належали спадкодавцю згідно довідки, виданої Філією-Головним управлінням по м. Києву та Київській області Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» 18 червня 2013 року за № 11/2-02/1537.

Згідно постанови державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, Леонова В.О. від 24 грудня 2013 року № 4548/02-31/187-2013 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_3 , яка належала його батьку - ОСОБА_2 , 1952 року народження, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи про належність цього майна спадкодавцеві.

Згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12 травня 2016 року позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ) право власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_3 , житловою площею - 40,8 кв.м, загальною площею - 71,0 кв.м, в порядку спадкування за законом, яка належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі ордеру №023804 серія Ж від 24 лютого 1981 року, виданого відповідно до рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 15 грудня 1980 року №1665.

Позивачем не подано до суду належних доказів щодо звернення до нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини на земельну ділянку набуту в порядку спадкування, площею 0,0641 га, яка знаходить за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:174:7137 та на житловий будинок набутий в порядку спадкування, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В матеріалах спадкової справи № 187-2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 вище зазначена інформація теж відсутня.

З поданих доказів, а саме: державного акту на право приватної власності на землю ІІ-КВ № 024064 , виданого на підставі рішення виконкому Ірпінської міської ради народних депутатів від 26.03.02 року № 80/11, відповіді Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 10.02.2021 № Н-144/0-376/6-21 вбачається, що за інформацією міськрайонного управління у Києво-Святошинському районі та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області (лист від 09.02.2021 № 266/424-21), згідно даних НКС ДЗК земельна ділянка з кадастровим номером :01:174:7137 обліковується за гр. ОСОБА_2 , як присадибна земельна ділянка, площею 0,0641 га. В архіві Управління наявний другий примірник державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 024064 виданий гр. ОСОБА_2 від 03.06.2002 року, площею 0,0641 га для ведення садівництва.

Згідно наданої КП КОР «Київське обласне БТІ» вих. № 568 від 11.11.2024р. копії з інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що житловий будинок (літера «А») АДРЕСА_1 , побудовано самовільно і підлягає здачі в експлуатацію. При цьому жодних підтверджуючих даних щодо узаконення самовільної забудови суду не надано, також не надано і доказів про здачу спірного нерухомого майна в експлуатацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності непорушно, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні, власник може бути позбавлений права власності або обмежений в його здійсненні тільки у випадках і в порядку, встановленому законом, примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване тільки як виняток по мотивах суспільної необхідності на підставах і в порядку, встановленому законом, і за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця, і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, які б посвідчували його право власності.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи, що за спадкодавцем ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0641га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:174:7137 та наявні правовстановлюючі документи на вказане нерухоме майно, а саме: державний акт на право приватної власності на землю ІІ-КВ № 024064 , є всі підстави для оформлення свого спадкового права ОСОБА_1 , як спадкоємцю, померлого батька ОСОБА_2 через нотаріальну контору.

Тому у позивача є умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька. При цьому, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Доказів відмови нотаріуса в оформленні таких прав позивачем суду не подано.

Звернення до суду ОСОБА_1 з вимогою про визнання права власності на майно набуте в порядку спадкування, а саме: земельну ділянку площею 0,0641га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:174:7137 є передчасним, оскільки, на час розгляду справи відсутня відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0641га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:174:7137, яка належала його батьку ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, у відповідності до вимог ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, та на час відкриття спадщини проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається нотаріусом або уповноваженою посадовою особою. Отже, суд не вправі визнати за ОСОБА_1 право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0641га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:174:7137, яка належала його батьку ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки у встановленому закону порядку позивач повинен звернутися до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав. Таким чином, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові, а не відмови у відкритті провадження у справі (п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК), закриття провадження у справі (п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК) або залишення позовної заяви без розгляду (ст. 207 ЦПК).

Що стосується житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України, самочинним є будівництво житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна у разі: якщо їх збудовано (будують) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; якщо їх збудовано (будують) на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; якщо їх збудовано (будують) без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; якщо їх збудовано (будують) з істотним порушенням будівельних норм і правил.

За наявності хоча б однієї з трьох зазначених вище ознак об`єкт нерухомості є самочинним.

За загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Його не може бути відчужено, успадковано, на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, накладено арешт, у тому числі здійснено продаж з прилюдних торгів.

З огляду на вказане, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Не набувають такого права і спадкоємці цих осіб.

За загальним правилом, особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього, і, відповідно, воно не може бути включене до спадкового майна.

До спадкоємців переходить право власності не на самочинно збудований будинок, а на будівельні матеріали, обладнання, які були використані в процесі будівництва, якщо спадкодавцем здійснено самочинне будівництво (абзац перший пункту 7 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7).

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Якщо відсутні документи про відведення земельних ділянок під забудову, таке будівництво слід визнавати самочинним та відмовляти у визнанні права власності на нього в порядку спадкування. Право власності на об`єкти самочинного будівництва може бути визнано за спадкоємцем, що має право вимагати визнання такого права, виключно за умови наявності документів про право власності на землю або про право користування земельною ділянкою, що видані на ім`я спадкодавця або спадкоємця, та актів введення будівлі в експлуатацію, якщо їх наявність необхідна відповідно до вимог законодавства, чинного на час завершення будівництва.

Надані позивачем копія рішення сьомої сесії п`ятого скликання (друге засідання) рішення Ірпінської міської ради № 1713 -47-V від 27 травня 2008 року про надання дозволу гр. ОСОБА_2 про виконання проекту по зміні цільового використання земельної ділянки в Ірпені в садівницькому товаристві «Берізка», копія рішення семи десятої сесії п`ятого скликання (друге засідання) рішення Ірпінської міської ради №2031-70-V від 16 червня 2009 року про затвердження проекту відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджують факт, що ОСОБА_2 мав намір змінити цільове призначення на земельну ділянку, що належала йому на праві приватної власності, однак не є правовстановлюючими документами, права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, крім того, суду не надано, жодних належних доказів, щодо здійснення законного будівництва на спірній земельній ділянці, з наданими дозволами відповідних державних установ, в тому числі і актів введення будівлі в експлуатацію.

За таких обставин, зважаючи на те, право власності на спадкове майно, а саме спірну земельну ділянку ніким не оспорюється, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва відсутня, позивачем не надано суду відмови нотаріуса в оформленні права земельну ділянку площею 0,0641га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:174:7137, як спадщину після смерті батька, а самочинно збудована нерухомість, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 не може входити до складу спадщини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 15,16, 316, 317, 319, 321, 328, 376, 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 18, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ірпінської міської ради про визнання права власності на майно набуте в порядку спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза