У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2025 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Суходольського О.М.

за участю секретаря Культенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 звернулася до суду із заявоюпро скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 31.05.2010 року заяву представника позивача про забезпечення позову - задоволено. Забезпечено позов шляхом тимчасового обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01.09.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку грошові кошти в сумі:43 159,66 грн. Рішення набрало законної сили.

13.10.2010 року Черкаським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області відкрито виконавче провадження. 29.06.2011 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

На даний час виконавче провадження з виконання рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 01.09.2010 року закінчено, а тому підстави для забезпечення позову відпали.

На підставі вищевказаного, ОСОБА_2 звернулася до суду та просить скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 31 березня 2010 року в цивільній справі №2-707/10 до громадянки України ОСОБА_2 .

У судове засідання учасники справи не викликались.

Вивчивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 01.09.2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку грошові кошти в сумі:43 159,66 грн. Рішення набрало законної сили.

13.10.2010 року Черкаським РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області відкрито виконавче провадження. 29.06.2011 року виконавче провадження закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження).

Згідно ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Статтею 6 зазначеного закону встановлені підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Так, право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли громадянин ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

З наведеного слід дійти висновку, що обмеження, накладені у зв`язку з непогашеною заборгованістю, є виправданими тільки в тому випадку, якщо вони спрямовані на досягнення цілі у вигляді стягнення такої заборгованості. Дія таких обмежень не може бути продовжена протягом тривалого періоду без періодичного перегляду їх обґрунтованості. (п.122 і 124 рішення ЄСПЛ у справі «Рінер проти Болгарії»).

Суд зауважує, що будь-яке тимчасове обмеження у гарантованих Конституцією України прав особи, яке в момент його застосування мало легітимну мету, не може тривати постійно.

Станом на день розгляду справи встановлено, що згідно листа начальника відділу ДВС Черкаського районного управління юстиції станом на 15.10.2012 року виконавчі провадження відносно стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб завершенні та на виконанні не перебувають.

З огляду на викладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що на даний час відсутні будь-які законні підстави для тимчасового обмеження права громадянки України ОСОБА_2 на виїзд з України відсутні, а тому заява ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 158 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Заява ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

Заходи забезпечення позовних вимог, вжиті ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 31.03.2010 р. по цивільній справі № 2-707/2010 щодо тимчасового обмеження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , права виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України для виїзду за кордон - скасувати в повному обсязі.

Ознайомитись з повним текстом судової ухвали, в електронній формі, сторони можуть за вебадресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи апеляційні скарги на ухвалу можуть бути подані протягом 15 днів з дня її складення до Черкаського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. М. Суходольський