Справа № 569/1370/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради Самолюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з ним - батьком ОСОБА_1 .

Позовну заяву мотивує тим, що дитина більшість часу проживає з ним, а відповідач не приділяє належної уваги вихованню дитини.

Ухвалою суду від 19 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 19 лютого 2024 року зобов`язано Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору між сторонами на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Ухвалою суду від 28 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла нотаріально посвідчена заява про визнання позову повністю від 06.05.2025.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому заісданні просила задоволити позов, висновок органу опіки підтримує.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 листопада 2023 року було розірвано.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09 червня 2020 року вбачається, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На виконання ухвали Рівненського міського суду Рівненської області було надано висновок органу опіки та піклування від 27.06.2025 № 08-01-1086/25 , відповідно до якого комісія як консультативно - дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради повторно прийняла рішення про доцільність визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що згідно з договором про оренду квартири (будинку) від 08.03.2025 ОСОБА_1 орендує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

З дослідженої в судовому засіданні довідки закладу дошкільної освіти (ясла-садок) № 38 Рівненської міської ради від 12.03.2025 про участь батьків у освітньому житті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідує, що ОСОБА_4 відвідує заклад завжди охайний, доглянутий, у заклад приводить і забирає дитину тато або дідусь. Кошти за харчування дитини в закладі оплачує тато.

З довідки № 116/62 від 09.05.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п.13 ч.1 ст. 23 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", як особа, яка має одного із своїх батьків з інвалідністю 1 чи 2 групи на строк до 07.08.2025 року.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до положень статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Згідно з положеннями частини першої, другої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин першої, другої ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Також згідно абзацу другого частини першої цієї ж статті, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Убачається, що малолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком за адресою АДРЕСА_2

Позивач заявляє, що з відповідачкою не змогли досягнути згоди щодо постійного місця проживання їхнього неповнолітнього сина. З даного приводу виникають суперечки та відсутність домовленостей.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 27.06.2025 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1

06 травня 2025 року відповідач направила до суду заяву про визнання позову у якій просила суд задовольнити позов ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання дитини сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з чоловіком ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і відповідачем не спростовуються, не заперечуються і не оспорюються.

Саме по собі визнання відповідачем позовної вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком не є підставою для відмови у задоволенні таких позовних вимог, за умови існування обґрунтованої загрози порушення відповідних прав позивачки.

Право позивача на визначення місця проживання сина разом із ним не визнавалося відповідачем, а рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес.

За таких обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком, вік дитини, наявність у позивача можливості створити дитині належні умови для її виховання та розвитку, суд дійшов висновку про наявність підстав для визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком (позивачем у справі), відтак позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263 - 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради про визначення місця проживання дитини задоволити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 06.08.2025.

Суддя Н. Г. Кучина