З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.07.2025 м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Хитрука В.М.
за участі секретаря судового засідання Рашевської О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бар Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Барська міська рада Жмеринського району Вінницької області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.
Позов обґрунтований наступним. Сторони перебували в шлюбі з 16.11.2018 р. по 08.04.2022 р. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Барського районного суду від 08.04.2022 шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу, син залишився проживати разом із батьком, відповідач переїхала в інше місце. Відповідач не виконувала та не виконує своїх батьківських обов`язків по догляду, вихованню, утриманню сина. Не бере педагогічної, матеріальної іншої участі у вихованні сина. Місце перебування відповідачки не відоме. Син знаходиться на повному утриманні позивача.
Позивач ОСОБА_1 просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_4 відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Чубар О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити.
Представник органу опіки і піклування Барської міської ради Бородкіна Л.В. у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Підтримала висновок органу опіки та піклування про позбавлення відповідача батьківських прав.
Представник Служби у справах дітей Барської міської ради Лілія Предиткевич у судове засідання не з`явилася, надала суду висновок органу опіки та піклування.
Відповідач ОСОБА_2 належно повідомлена про день розгляду справи в суді, але в судове засідання 02.04.2025, 14.05.2025 та 07.07.2025 не з`явилась без поважної причини, не повідомила про причини своєї неявки, позову не оспорила, відзив на позов не надала.
Тому суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що вимоги позивача доведені та обґрунтовані і їх слід задовольнити в повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з наступного.
Сторони перебували в шлюбі з 16.11.2018 р. У них народився син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_6 є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про його народження Серії НОМЕР_1 . Батьком дитини є ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.
Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 08.04.2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано.

Дитина проживає з батьком ОСОБА_1 та повністю перебуває на його утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 тривалий час не бере жодної участі у вихованні та утриманні дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не провідує дитину, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину.

Позивач самостійно утримує дитину, займається її вихованням.

Згідно даних довідки Матейківського старостинського округу Барської міської ради Вінницької області № 264 від 09.12.2024 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сам виховує його та забезпечує.

Згідно довідки Матейківської гімназії з дошкільним підрозділом Барської міської ради Вінницької області №31 від 10.12.2024, ОСОБА_1 дійсно приводить свого сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в дошкільну групу Матейківської гімназії з дошкільним підрозділом Барської міської ради. Матір дитини, з часу перебування ОСОБА_3 в дошкільній групі, в заклад не приходила та дитиною не цікавилася.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету Барської міської ради розглянув матеріали про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 в інтересах її малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до висновку Органу опіки та піклування в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним позбавити його матір ОСОБА_4 батьківських прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього малолітньої дитини.

Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідачки крайніх заходів у виді позбавлення її батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дитини та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 № 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення № 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини».

За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача стосовно малолітнього сина.

На підставі викладеного і керуючись статтями 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позбавити батьківських прав стосовно її сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: