Номер провадження 2/754/5786/25
Справа №754/8504/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2025 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя О. Грегуль, секретар судового засідання І. Чебанова, справа № 754/8504/25

ОСОБА_1 - позивач

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (Yasno) - відповідач 1

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - відповідач 2

Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» - відповідач 3

Комунальне підприємство «Київкомунсервіс» - відповідач 4

Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» - відповідач 5

Вимоги позивача: зобов`язання вчинити дії

Вєлікова Т.М. - представник відповідача 1

Симоненко В.В. - представник відповідача 2

Патенко А.В. - представник відповідача 3

Гришковець О.О. - представник відповідача 4

Черкасова О.Ю., Лохно О.Ю. - представники відповідача 5

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов у якому посилаючись на наявність у нього і його родини права на отримання 50 % знижки по оплаті житлово-комунальних послуг позивач просить «Зобов`язати усіх відповідачів перерахувати нарахування оплати за ЖКП за період появи у позивача заборгованості - це ж не тяжко зробити, бо це вимога Закону, який зобов`язані виконувати усі у т. ч. судді … і в подальшому саме так і робити нарахування, бо це вимагає вищевказаний закон + про цей перерахунок відповідач зобов`язаний у 10-денний термін після вступу у законну силу с/рішення по цій справі повідомити мене і по електронній та по простій пошті (це моє прохання на підставі ст. 21 КУ, а воно вище рангом усіх вимог ЦПКУ - це і є принцип «Верховенства права»: ст. 8 КУ… ви ж поважаєте Конституцію?. Не вздумайте йти проти КУ і ЗУ … справа проста до «немогу»… я приховане «скотство» до себе точно не степлю від кого б воно не виходило (і все буде за законом… я гарантую!).

Головуючому справу передано 30.05.2025.

Ухвалою суду від 30.05.2025 відкрито провадження (спрощене без повідомлення/виклику учасників справи).

Ухвалою суду від 30.05.2025 витребувано докази.

Відповідачами 1, 2, 3, 4, 5 подані відзиви проханнями відмовити в задоволенні позову.

Відповідачем 4 подано заяву/додаткові пояснення з проханням відмовити в задоволенні позову.

Відповідачем 1 подано заяву/пояснення на виконання ухвали про витребування доказів з посиланням на врахування належних позивачу пільг та зазначенням дат і сум нарахованих позивачу коштів за наявні у позивача пільги.

Позивачем подано три відповіді на відзив та одну відповідь на пояснення з посилання на наявність у позивача сумнівів в інтелектуальних здібностях представників: КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» (відповідач 2), ПрАТ «АК «Київводоканал» (відповідач 3), КП «Київкомунсервіс» (відповідач 4).

Позивачем подано доповнення з посиланням на наявність у позивача з родиною права на отримання 50 % знижки сплати житлово-комунальних послуг, невиконання відповідачами вимог закону, злочинне невиконання відповідачами-надавачами ЖКП вимог закону, антикорупційність постанови КМУ від 17.04.19 № 373, а саме нарахування 100 % оплати, а не 50 %, як це було до 2019 р., відповідачі-надавачі ЖКП повинні нести відповідальність і це позивач обов`язково порушить, позивач порадив судді (головуючому) не потрапити у «жернова закону» при підтримці негідників, висловив сподівання не прикривати порушників КУ і ЗУ, а інакше суддя буде нести кримінальну відповідальність (можливо з конфіскацією), постанова КМУ є підзаконним актом, ст. 6 ЗУ «Про статус ветеранів військової служби…» має прерогативу в виконанні над вимогами пост. КМУ від 17.04.19 № 373 - це розуміє навіть студент «нульового» курсу юр.факультету, пояснювати судді це глупо, а також у доповненнях позивач зазначив, що він думає, що судді слід взяти самовідвід, пока не пізно, позивач на днях планує подати ще один позов на тебе по справі № 754/1281/25, позивач чекає реакцію у найкоротший термін.

Порада взяти самовідвід не є заявленим відводом, тому, питання про відвід судом не порушувалось.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Відповідно до наданої на запит суду інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи позивач з 03.11.1983 по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до належного позивачу посвідчення серія НОМЕР_1 пред`явник цього посвідчення має право на пільги, установлені законодавством України для ветеранів військової служби.

Відповідно до належного позивачу пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 від 01.03.2018 позивачу призначено пенсію за вислугу років, позивачу визначено 2 групу інвалідності, позивач є інвалідом армії., Термін дії посвідчення довічно.

Згідно ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24.03.1998 № 203/98-ВР «Ветеранам військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України надаються такі пільги: 1) безоплатне користування закладами охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, інших центральних органів виконавчої влади та військових формувань; 2) першочергове безоплатне придбання ліків за рецептами лікарів; 3) першочергове медичне обстеження, диспансеризація та госпіталізація; 4) першочергове безоплатне зубопротезування (за винятком протезування з дорогоцінних металів), безоплатне забезпечення протезами та протезно-ортопедичними виробами; 5) переважне право на забезпечення санаторно-курортним лікуванням у санаторіях Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, інших центральних органів виконавчої влади та військових формувань ветеранам військової служби, органів внутрішніх справ, Національної поліції України, податкової міліції, Бюро економічної безпеки України, державної пожежної охорони, Державної кримінально-виконавчої служби України, служби цивільного захисту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та членам їхніх сімей з пільговою оплатою вартості путівок у розмірах та порядку, визначених Кабінетом Міністрів України; 6) 50-відсоткова знижка плати за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги), користування квартирним телефоном ветеранами військової служби, ветеранами органів внутрішніх справ, ветеранами Національної поліції, ветеранами податкової міліції, ветеранами державної пожежної охорони, ветеранами Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранами служби цивільного захисту, ветеранами Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України і членами їх сімей, які проживають разом з ними, в жилих будинках усіх форм власності в межах норм, передбачених законодавством, або 50-відсоткова знижка вартості палива, в тому числі рідкого, в межах норм, встановлених для продажу населенню для осіб, які проживають у будинках, що не мають центрального опалення; 7) першочергове забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Позачергово забезпечуються житлом ветерани військової служби, які при звільненні з військової служби здали державним органам займане ними у військових містечках жиле приміщення та не були забезпечені іншим жилим приміщенням для постійного проживання та яким виповнилося 60 і більше років, а також сім`ям померлих ветеранів. 8) право на безоплатне отримання у власність займаного ними та членами їх сімей житла незалежно від розміру його загальної площі в будинках державного житлового фонду; 9) безоплатний проїзд і перевезення багажу ними та членами їх сімей при переїзді до вибраного місця проживання після звільнення з військової служби в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України та міжнародними договорами України; 10) безоплатний проїзд (туди і назад) у межах України один раз на рік залізничним транспортом у купейному вагоні швидкого чи пасажирського потягу або водним чи автомобільним транспортом міжміського сполучення для лікування та відпочинку у санаторіях та будинках відпочинку; 11) безоплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту (за винятком таксі) за наявності посвідчення встановленого зразка, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який видається на безоплатній основі, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських маршрутів у межах України; 12) право на першочергове придбання квитків на всі види транспорту; 13) використання чергової відпустки за місцем роботи у зручний для них час, а також отримання додаткової відпустки без збереження заробітної плати терміном до 14 календарних днів на рік; 14) право на щорічну відпустку повної тривалості до настання шестимісячного терміну безперервної роботи у перший рік роботи на даному підприємстві, в установі чи організації; 15) право переважного залишення на роботі, на яку вони були зараховані вперше після звільнення з військової служби, при скороченні чисельності або штату працівників; 16) переважне право на вступ до гаражних, садово-городніх, житлових та інших кооперативів.».

Згідно п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 373 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі», 3. Визначити уповноваженим банком, який забезпечує банківське обслуговування реалізації механізму надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг у грошовій безготівковій формі, акціонерне товариство "Державний ощадний банк України". 3-1. Установити, що пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються у грошовій безготівковій або готівковій формі до грудня 2022 р. включно. Із січня 2023 р. пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються виключно у грошовій готівковій формі органами Пенсійного фонду України.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2022 № 1041 «Деякі питання надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу Пенсійним фондом України», 2. Обласним та Київській міській державним адміністраціям (військовим адміністраціям) забезпечити координацію роботи районних державних адміністрацій (військових адміністрацій), органів місцевого самоврядування щодо передачі структурними підрозділами з питань соціального захисту населення органам Пенсійного фонду України згідно з актами приймання-передачі: пакетів документів щодо звернень за призначенням житлових субсидій та наданням пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, за якими не прийнято рішення станом на 30 листопада 2022 р., - до 1 січня 2023 р.; справ про одержувачів житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу, накопичених за останні п`ять років (крім знищених внаслідок збройної агресії Російської Федерації), - до 1 квітня 2023 р. або протягом місяця після відновлення своєї роботи.

Згідно ст. 13 ЦПК України, 1. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 2. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 4. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду.

Вирішуючи спір у межах заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Зокрема, стороною позивача суду не надано конкретних правових і беззаперечних доказів, які б вказували на недотримання відповідачами по відношенню до позивача та членів його сім`ї, передбачених чинним законодавством прав позивача з членами його сім`ї на пільги з оплати житлово-комунальних послуг.

Сама по собі незгода сторони позивача із визначеним чинним законодавством механізмом і способом надання належних стороні позивача пільг не свідчить про порушення відповідачами права позивача і членів його сім`ї на пільги та порушення вимог законодавства, яке відповідачі зобов`язані виконувати у спосіб визначений цим законодавством.

Тому, позовні вимоги про зобов`язання відповідачів перерахувати нарахування оплати за житлово-комунальні послуги є безпідставними.

Що ж стосується вимог сторони позивача про зобов`язання відповідачів перерахувати нарахування за житлово-комунальні послуги у період появи у позивача заборгованості то ці вимог на порушення ч. 6 ст. 81 ЦПК України ґрунтуються на припущеннях, а не на конкретних доказах, а тому, є недоведеними.

За таких обставин у задоволенні позову відмовляється за безпідставністю і недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 1. Судовий збір справляється: у разі ухвалення судового рішення, передбаченого цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, 3. При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 6 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Доказів понесення судових витрат відповідачами суду не надано.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову позивача ( ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до відповідача 1 (Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (Yasno), місцезнаходження: м. Київ, вул. Ільєнка Юрія, 31, ), відповідача 2 (Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: м. Київ, пл. І.Франка, 5, ), відповідача 3 (Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А, ), відповідача 4 (Комунальне підприємство «Київкомунсервіс», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявська, 23, ), відповідача 5 (Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», місцезнаходження: м. Київ, вул. Миколи Закревського, 15, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: