Справа № 372/1883/24
Провадження № 2-155/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Сташків Т.Г.,

за участю секретарів судового засідання Брановської М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЗ-АГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ТОВ «РІВЗ-АГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачами та відповідачем укладено договір оренди землі б/н від 27.09.2017 року, за яким відповідач зобов`язався сплачувати орендну плату в розмірі 31 537,00 грн. на рік. Водночас, унаслідок не сплати орендних платежів за період 2018-2023 роки за відповідачем виникла заборгованість, з якої у межах даного позову позивачами заявлено до стягнення борг за період 2021-2023 роки в сумі 94 611,00 грн. (31537,00 грн. орендної плати х 3 роки), а також нараховані за період із 03.01.2022 року до 31.12.2023 року три проценти річних у сумі 3 766,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 13 626,21 грн. Крім того, внаслідок наявності за відповідачем заборгованості зі сплати орендної плати позивачі також просили розірвати договір оренди землі б/н від 27.09.2017 року.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що здійснював своєчасну виплату орендної плати в спірний позовний період шляхом перерахування грошових коштів на розрахункову картку позивача-1, видачі готівкових коштів або цукру, пшениці, олії. Водночас, у відповідача не зберіглися відповідні квитанції щодо перерахування або видачі грошових коштів позивачам, проте про відсутність боргу за договором оренди землі б/н від 27.09.2017 року свідчить переписка між позивачем-1 та директором відповідача у месенджері Viber та відеозапис із розмовою директора відповідача з позивачем-2. Одночасно, відповідач просив урахувати обставини щодо відсутності систематичної несплати відповідачем орендної плати, що свідчить про недоведеність підстав для розірвання договору.

09.04.2024 року ухвалою судді прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження, призначено у справі підготовче засідання.

13.09.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачі в судове засідання не з`явилися, їх представник направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, у поданій зяві просила відмовити у задоволені позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.

Судом установлено, що 27.09.2017 року між ОСОБА_1 (Позивачем-1/Орендодавцем-1), ОСОБА_2 (Позивачем-2/Орендодавцем-2), ОСОБА_4 (Орендодавцем-3) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РІВЗ-АГРО» (Відповідачем/Орендарем) укладено договір оренди землі б/н (надалі Договір).

Відповідно до пункту 1.1 Договору Орендодавці на умовах передбачених даним Договором надають, а Орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення: кадастровий номер :03:004:0029, площа 8,0718 га, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована: Обухівський район, село Верем`я (надалі Об`єкт оренди).

Згідно з пунктом 1.4 Договору для розрахунку вартості Об`єкта оренди Сторони, виходячи з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок в розрізі місця розташування Об`єкта оренди, погодили середню вартості одного квадратного метру землі сільськогосподарського призначення у розмірі 3,551872 грн./м2.

У пункті 2.1 Договору вказано, що даний Договір укладається на 7 (сім) років з дати його державної реєстрації.

Виходячи з погодженої в 1.4. даного Договору Сторонами нормативної грошової оцінки середньої вартості одного квадратного метру землі сільськогосподарського призначення в розрізі місця розташування Об`єкта оренди Сторони розрахували вартість Об`єкта оренди за формулою: вартість Об`єкта оренди =3,551872 грн./кв.м. (нормативна грошова оцінка середньої вартості кв./м.) х 80718 кв./м (площа Об`єкту оренди) = 286700 грн. (пункт 3.1 Договору).

Відповідно до пункту 3.2 Договору орендна плата встановлюється у розмірі 11% (одинадцять відсотків) від вартості Об`єкта оренди, що розрахований Сторонами у відповідності до п.3.2. даного Договору та становить: 31537,00 гривень на рік та не включає податки і обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що орендна плата сплачується Орендарем один раз на рік, після збору урожаю, а саме: з 01 вересня по 31 грудня поточного року, шляхом видачі готівки з каси підприємства чи перерахування грошових коштів на картковий рахунок Орендодавця або в натуральній формі (сільськогосподарською продукцією).

Як передбачено пунктом 3.4 Договору Орендар, як податковий агент по відношенню до Орендодавця, крім орендної плати визначеної в п.3.3 даного Договору, сплачує всі податки і обов`язкові платежі, передбачені чинним законодавством України (податок з доходів фізичних осіб, військовий збір).

Відповідно до пункту 4.4 Договору після припинення дії даного Договору, або у разі дострокового розірвання даного Договору Орендар повертає Орендодавцю Об`єкт оренди у стані, не гіршому порівняно з тим, який зазначено в Акті приймання-передачі до даного Договору на момент укладання даного Договору;

У підпункті 6.2.5. п. 6.2 Договору вказано, що дія Договору припиняється за рішенням суду на вимогу однієї із Сторін унаслідок невиконання другою Стороною обов`язків, передбачених Договором.

Даний Договір набирає чинності з дати його підписання і державної реєстрації (пункт 8.1 Договору).

Відповідно до свідоцтва про спадщину ОСОБА_3 (Позивач-3) успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 належну йому 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер :03:004:0029.

На підтвердження відсутності внесення зі сторони відповідача орендної плати позивачами долучено до матеріалів справи відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору, а саме: по Позивачу - 1 відомості станом на 17.03.2024 року - за період з 4 кварталу 2017 року по 4 квартал 2019 року, та за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2023 року, в яких відсутні дані про дохід у графі 13 за кодом та назвою доходу «106 - Надання земельної частки (паю) в лізинг, оренду, суборенду» або «195 - надання земельної ділянки с/г призначення, майнового паю в лізинг, оренду, суборенду, емфітевзис», а також відсутні дані про сплату податковим агентом (відповідачем) за період 2018-2023 роки податку з доходів фізичних осіб та військового збору. Аналогічні відомості подані щодо позивача-2 станом на 04.03.2024 року.

Також, за позивачем-1 згідно з Витягом з інформаційної системи органів ДПС щодо стану розрахунків платника з бюджетом та цільовими фондами станом на 17.03.2024 року обліковується заборгованість зі сплати земельного податку (код податку 18010700) в сумі 8504,23 грн.

Отже, за доводами позивачів, унаслідок не сплати орендних платежів за період 2018-2023 роки за відповідачем виникла заборгованість, з якої у межах даного позову заявлено до стягнення борг за період 2021-2023 роки в сумі 94 611,00 грн. (31537,00 грн. орендної плати х 3 роки), а також нараховані за період із 03.01.2022 року до 31.12.2023 року три проценти річних у сумі 3 766,00 грн. та інфляційні втрати в розмірі 13 626,21 грн. Дані обставини щодо наявності за відповідачем заборгованості зі сплати орендної плати покладені також в основу позовної вимоги про розірвання Договору.

Із матеріалів справи слідує, що позивач-1 зверталася до відповідача з заявою від 27.02.2024 року про припинення договору оренду землі, пославшись на систематичне порушення виплати орендної плати.

Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

У частині 1 cт.627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (ч.1 ст.407 ЦК України).

Частиною 1 статті 90 Земельного кодексу України передбачено право власників земельних ділянок продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

За правилами ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За правилами ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

У статті 6 зазначеного Закону визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з положеннями ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Заперечуючи проти наявності боргу зі сплати орендної плати, відповідач у відзиві на позовну заяву послався на своєчасну виплату орендної плати в спірний позовний період шляхом перерахування грошових коштів на розрахункову картку позивача-1, видачі готівкових коштів або цукру, пшениці, олії. Водночас, за поясненнями відповідача, в останнього не зберіглися відповідні квитанції щодо перерахування або видачі грошових коштів позивачам.

Як слідує з долучених до відзиву роздруківок із месенджера Viber, між позивачем - 1 та директором відповідача велася протягом 2021-2023 років переписка щодо строків, способів та розміру виплати орендної плати, та позивач-1 підтверджувала в повідомленнях отримання від директора відповідача грошових коштів та цукру.

Одночасно, матеріали справи не містять доказів на спростування зазначеної у переписці в месенджері Viber інформації, зокрема, що відповідний номер телефону не закріплений за позивачем-1, та що позивач-1 не отримувала від директора відповідача грошових коштів та цукру в рахунок сплати орендної плати.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 вказала, що якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі.

Поряд із цим, відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис із розмовою позивача-2 із директором відповідача, дадований червнем 2024 роком, де позивач-2 зазначає, що отримувала від директора відповідача грошові кошти та цукор у рахунок оплати оренди за Договором, та що заборгованість з орендної плати за Договором відсутня.

Із метою з`ясування обставин щодо наявності дійсної заборгованості та її розміру, судом під час судових засідань ставилися відповідні запитання позивачу - 2 та позивачу - 3, у відповідь на які позивачами зазначено, що ними отримано в спірний позовний період від директора відповідача грошові кошти в рахунок сплати орендної плати та цукор. При цьому, конкретного розміру отриманих грошових коштів та кількості цукру позивачі не мають можливості повідомити через сплив часу.

Таким чином, із сукупності наявних у справі доказів та пояснень сторін суд дійшов висновку про недоведеність позивачами наявності та розміру заборгованості відповідача зі сплати орендної плати за Договором, що заявлена до стягнення в межах даного позову.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ураховуючи наведене вище, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 94 611,00 грн. боргу з орендної плати. Оскільки позовні вимоги про стягнення трьох процентів річних у сумі 3 766,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 13 626,21 грн. мають похідний характер від основної вимоги про стягнення боргу, відповідна похідна позовна вимога також не підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про розірвання Договору, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до частин 1, 3 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з пунктом д) частини 1 статті 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 міститься правова позиція про те, що систематична (два і більше разів) несплата орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами правочину не у повному обсязі (часткове виконання зобов`язання), є підставою для розірвання такого договору.

З огляду на те, що обставини систематичної несплати відповідачем орендної плати або сплати не в повному обсязі не підтвердилися, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позовної вимоги про розірвання договору.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивачів у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 77-81, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РІВЗ-АГРО» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованост - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.Г. Сташків