Справа № 126/2834/23
Провадження № 22-ц/801/1558/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 рокуСправа № 126/2834/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

секретаря судового засіданні Куленко О. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_2 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою його представником адвокатом Чернілевською Русланою Віталіївною, на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Губка В. І., дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -

встановив:

19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 в кримінальному провадженні звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (надалі ПрАТ «СК «Уніка») про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебувало кримінальне провадження № 0000371 від 20.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 06.06.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПрАТ «СК» Уніка» про відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу ОСОБА_1 право на звернення до суду в порядку ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 листопада 2023 року вирок Бершадського районного суду Вінницької області від 06.06.2023 року скасовано, звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження № 0000371 від 20.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст.49 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПрАТ «СК» Уніка» про відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної та моральної шкоди направлено до Бершадського районного суду Вінницької області для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Із обставин кримінального провадження слідує, що 19.06.2020 року близько 17 години 00 хвилин, у світлу пору доби, на автомобільній дорозі в м. Бершадь Вінницької області по вулиці Миколи Холодовського, біля електроопори 59/1, водій ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем Nissan Primaster 1.9, фургон маловантажний-в, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_3 , рухаючись в напрямку перехресть вулиць Миколи Холодовського - Шевченка, зі швидкістю 40 км/год, не змінюючи напрямок руху, не помітив пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася назустріч автомобілю Nissan Primaster, порушив п. 12.3 ПДР України, правою передньою частиною автомобіля здійснив наїзд на останню, внаслідок чого ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Після цього, ОСОБА_2 зник з місця ДТП.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Позивач, обґрунтовуючи цивільний позов, вказувала, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди її було 19 червня 2020 року госпіталізовано до неврологічного відділення Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування, де вона перебувала до 24 червня 2020року, а з 24 червня 2020 року по 06 липня 2020 року позивачка перебувала на стаціонарному лікуванні у щелепно-лицьовому відділенні Вінницької обласної клінічної лікарні імені М.І. Пирогова, де їй було проведено операції на обличчі. В ході лікування вона купувала усі необхідні лікарські засоби та препарати, оплачувала вартість операції в розмірі 4 150 грн, придбала необхідні імпланти з комплектуючими на загальну суму 16 600 грн. Таким чином, внаслідок кримінального правопорушення, завдана їй майнова шкода складає 20 750 грн.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , на якому рухався обвинувачений, Nissan Primaster 1.9, фургон маловантажний-в, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності синові обвинуваченого ОСОБА_3 , який на випадок дорожньо-транспортної пригоди застрахував цивільно - правову відповідальність перед третіми особами у ПрАТ "Страхова компанія "Уніка".

Кримінальним правопорушенням відповідач ОСОБА_2 завдав позивачці суттєвої моральної шкоди, пов`язаної з безпосередніми стражданнями від отриманих тілесних ушкоджень та подальшими переживаннями з приводу обставин і наслідків ДТП. Одразу після дорожньо-транспортної пригоди, позивачка відчула надзвичайний фізичний біль в області голови та правої частини тулуба, тривалий період часу знаходилася на лікуванні як стаціонарно, так і амбулаторно, не могла самостійно пересуватися через запаморочення. Період реабілітації та інші заходи невідкладної допомоги негативно позначились на її душевному спокої, щоденні думки та спогади про наслідки тієї психотравмуючої події продовжують її турбувати досі. У неї виник страх можливого повторення ситуації, насторога, стривоженість, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, переживання психологічного дискомфорту, знижений та нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, реакції замикання та почуття приниженої гідності. Наслідки перенесених травм призвели до появи стійкого безсоння та депресії, вона не може повернутися до звичного ритму життя. На даний час у неї істотно погіршився зір, відчуває постійний біль у правій частині тулуба, періодично порушується координації рухів. Частина обличчя після проведених операцій втратила чутливість та звичну міміку, а вживлені металеві імпланти викликають часті головні болі.

Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № СЕ-19/102-21/12431-ПС від 22.09.2022 року, отриманого в ході судового розгляду кримінального провадження, експертом було констатовано, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки, що досліджуються за справою, є психотравмувальними для ОСОБА_1 та їй завдані страждання (моральна шкода). Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) ОСОБА_1 становить 108 мінімальних заробітних плат, розмір яких установлюється рівнем розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду (у грошовому еквіваленті на момент складання даного висновку експерта - 702 000 грн.

З огляду на глибину душевних страждань внаслідок шкоди здоров`ю, усвідомлення перебігу та наслідків ДТП, розмір моральної шкоди, який би був співмірним викладеним вище обставинам позивачка оцінили у 250 000 грн.

Виклавши позовну заяву в новій редакції та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила стягнути з ПрАТ «СК «Уніка» 20 750 грн спричиненої матеріальної шкоди, а з відповідача ОСОБА_2 250 000 грн спричиненої моральної шкоди (а. с. 42 48).

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року позов задоволено: стягнуто з ПрАТ "СК "Уніка" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 20 750 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн., в якості відшкодування майнової шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) грн. в якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням. Вирішено питання судових витрат: стягнуто з ПрАТ "СК "Уніка" 207,50 судового збору на користь держави; стягнуто з ОСОБА_2 2 500 грн судового збору на користь держави.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована, то спричинену позивачці шкоду слід стягнути з ПрАТ «СК «Уніка». Вирішуючи вимоги про стягнення моральної шкоди, суд виходив з того, що в межах кримінального провадження №0000371 від 20.06.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 286 КК України, ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області від 18.08.2021 в справі було призначено судово-психологічну експертизу та відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № СЕ-19/102-21/12431-ПС від 22.09.2022 року, дорожньо-транспортна пригода та її наслідки, що досліджуються за справою, є психотравмувальними для ОСОБА_1 та їй завдані страждання (моральна шкода). Можливий розмір грошової компенсації за завдані страждання (моральну шкоду) ОСОБА_1 становить 108 мінімальних заробітних плат, розмір яких установлюється рівнем розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду (у грошовому еквіваленті на момент складання даного висновку експерта - 702 000 грн. Закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_2 за закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності є нереабілітуючою обставиною, тому суд виснував, що з огляду на обставини та наслідки ДТП, визначений позивачкою розмір моральної шкоди в 250 000 грн є обґрунтованим, доведеним та підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Не погодившись із ухваленим рішенням в частині вирішення вимоги про стягнення моральної шкоди, 04 червня 2025 року через канцелярію апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , діючи через свого представника адвоката Чернілевську Р.В., подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в оскаржуваній частині та постановити нове, яким частково задовольнити вимоги позивачки та стягнути 40 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд розглянув справу у його відсутність, не повідомляв його про розгляд справи, адже він давно змінив місце проживання, а суд направляв йому виклики за старою адресою, тому він не міг заперечити в судовому засіданні проти вимог позивачки та долучити докази, які наразі додає до апеляційної скарги. Визначений судом розмір моральної шкоди є занадто завищеним, як вбачається із соціальних мереж, спосіб життя позивачки майже одразу після аварії досить активний, вона викладала безліч фото, в тому числі і з випічкою, яку вона робить власноручно та продає, є фото на відпочинку, а тому просить зменшити розмір морального відшкодування до 40 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 не скористалася своїм правом в передбачений судом строк подати відзив на апеляційну скаргу.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилася, будь-яких клопотань про відкладення розгляду до суду не надсилала, її представник адвокат Рябокінь Р. П. подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки він уклав договір на представництво позивачки в апеляційному суді лише 16.07.2025 року, однак він з 15.07. по 18.07. 2025 року перебуває у черговій відпустці, тому не має змоги підготуватися до судового засідання та взяти в ньому участь. Таке клопотання судом відхилене як необґрунтоване, так як адвокат брав участь в суді першої інстанції, про надходження апеляційної скарги і він, і його довірителька були повідомлені через систему «Електронний суд», 16 липня 2025 року (під час відпустки) він уклав договір на представництво, а з`явитися в суд 17 липня 2025 року відпустка йому перешкодила.

За таких обставин, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність осіб, які не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином (ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- відповідач ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що 19.06.2020, близько 17 години 00 хвилини, в світлу пору доби, на автомобільній дорозі, в населеному пункті м. Бершадь Бершадського району Вінницької області по вулиці Миколи Холодовського, біля електроопори 59/17, водій ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем Nissan Primastar 1.9, фургон маловантажний-в, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителю м. Вінниця, рухаючись в напрямку перехресть вулиць Миколи Холодовського - Шевченка, зі швидкістю 40 км/год, не змінюючи напрямок руху, не помітив пішохода ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалася на зустріч автомобілю Nissan Primastar, за кермом якого він перебував, правою передньою частиною автомобіля здійснив наїзд на останню, внаслідок чого ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, після чого ОСОБА_2 , зник з місця ДТП.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_1 згідно висновку експерта № 95 від 28.07.2020, отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток лицьового черепа (виличної кістки, кісток гайморової пазухи), які відносяться до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень, за критерієм тривалості розладу здоров`я, закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, забоїв м`яких тканин обличчя та правого плеча, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров`я (а. с. 15-19)

Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № 462 від 24.07.2020 гальмівна система та рульове керування автомобіля Nissan Primastar, д.н.з. НОМЕР_1 знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування автомобіля на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникли до ДТП та могли б впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля, до початку розвитку події ДТП, не виявлено.

-відповідно до висновку судової комплексної транспортно-трасологічної експертизи № 478 від 21.07.2020, водій автомобіля Nissan Primastar ОСОБА_2 мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_1 шляхом виконання вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 Правил дорожнього руху України, згідно якого водій транспортного засобу, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний виявити, повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, вказаних в постанові про призначення експертизи та при умові, що в момент появи пішоходів в полі зору водія останні спочатку рухалися, а потім зупинились в межах смуги руху автомобіля, невідповідність дій водія автомобіля Nissan Primastar ОСОБА_2 вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору стало причиною виникнення даного ДТП. (а. с. 8 - 14)

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08.11.2023 року ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрито у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, а цивільний позов потерпілої у даному кримінальному провадженні про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, направлено до Бершадського районного суду Вінницької області для розгляду в порядку цивільного судочинства (а. с. 32 34).

Суд визнав доведеним, що порушення ОСОБА_2 п.12.3Правил дорожнього руху, знаходяться в причинному зв`язку з настанням ДТП, в результаті якого потерпілій ОСОБА_1 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток лицьового черепа (виличної кістки, кісток гайморової пазухи), тобто між діянням ОСОБА_2 та суспільно-небезпечними наслідками у вигляді заподіяння ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесних ушкоджень має місце причинно-наслідковий зв`язок.

З наявної в матеріалах кримінального провадження № 0000371 від 20.06.2020 медичної карти стаціонарного хворого ДОЗ Вінницької ОДА ВОКЛ ім. І.М. Пирогова №8633 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 з 24.06.2020 по 06.07.2020 перебувала в даному медичному закладі на стаціонарному лікуванні з приводу перелому правого вилице - орбітального комплексу. Згідно виписного епікризу 26.06.2020 ОСОБА_1 було проведено операцію "ОМС" правого вилице- орбітального комплексу. Для проведення операції позивачкою було придбано імпланти з комплектуючими на загальну суму 16 600,00 грн., що підтверджується рахунком № 42406/03 від 24.06.2020, а також здійснено оплату вартості операції в сумі 4 150,00 грн (а. с. 24, 27-31).

- відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , на якому рухався відповідач ОСОБА_2 , Nissan Primaster 1.9, фургон маловантажний-в, чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , належить на праві власності його синові - ОСОБА_3 (а. с. 7). ОСОБА_3 на випадок дорожньо-транспортної пригоди, застрахував цивільно - правову відповідальність перед третіми особами у ПрАТ "Страхова компанія "Уніка» (а. с. 40 41).

Між сторонами виник спір про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином.

Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди, то апеляційний суд не дає оцінки правильності рішення в частині вирішення вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

Цивільним кодексом України у п. 9 ч. 2 ст. 16 передбачено, що одним із судових способів захисту особистого немайнового або майнового права та інтересу особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (див. ухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 листопада 2019 року в справі № 216/3521/16-ц (провадження № 61-28299св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2022 року у справі № 569/20510/19 (провадження № 61-13787св20). Постанова ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Постанова ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20

Згідно з частиною першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 чатсини2 статті 1167 ЦК України), що й має місце в розглядуваній справі.

Встановлено, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , який скоїв кримінальне правопорушення, позивачка отримала ушкодження здоров`я, зверталася в лікарню, проходила лікування, в тому числі оперативне втручання та встановлення імплантів.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що діями відповідача позивачці була завдана моральна шкода, оскільки ситуація з її збиттям в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якій позивачка була пішоходом, а відповідач ОСОБА_2 водієм транспортного засобу (який в момент вчинення ДТП був в стані алкогольного сп`яніння та після збиття позивачки залишив місце пригоди), з урахуванням того, що позивачка отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Суд вірно виснував, що наслідки цього стали для ОСОБА_1 психотравмуючими, завдали негативних переживань, тобто спричинили психологічні страждання (моральну шкоду).

Як вбачається з рішення суду, свої висновки щодо розміру відшкодування позивачці моральної шкоди 250 000 грн, суд першої інстанції обґрунтував тим, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого відповідачем, позивачка зазнала моральних переживань, спричинених фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. При цьому, суд виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, взяв до уваги те, що в межах кримінального провадження висновком судово-психологічної експертизи № СЕ-19/102-21/12431-ПС від 22.09.2022 року, встановлено, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки, що досліджуються за справою, є психотравмувальними для ОСОБА_1 та їй завдані страждання (моральна шкода).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачка викладала фото в соціальних мережах, де вона цілком щаслива і задоволена, а тому розмір моральної шкоди, стягнутої судом першої інстанції, є завищеним, апеляційний суд відхиляє, оскільки ці фото не відносяться до періоду, коли сталася дорожньо-транспортна пригода і коли позивачка перебувала на лікуванні. Наявність усмішки, коли людина позує для фото, відсутність зовнішніх ознак травмування не може спростовувати факту моральних страждань через наслідки вчиненого відповідачем ОСОБА_2 кримінального проступку, підтверджених не лише поясненнями позивачки, але й висновком експертизи. Спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, необхідність встановлення імплантів для стороннього спостерігача є безумовним підтвердженням перенесених позивачкою моральних страждань та того, що вони були глибокими і тривалими навіть через відчуття фізичного болю, дискомфорт, не кажучи вже про емоційні переживання.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, характер винних дій відповідача, ступінь настання негативних явищ в житті позивачки та тривалість строку порушення її законних прав, - дійшов вірного висновку, що заявлений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди в 250 000 грн є обґрунтованим, достатнім та справедливим.

Щодо доводів апеляційної скарги, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності відповідача, який не був належним чином повідомлений про день та час судового розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 376 ЦПК України, якщо суд розглянув справу за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, якщо такий учасник справи обґрунтовуєш свою апеляційну скаргу такою підставою, - це є обов`язковою підставою для скасування ухваленого судового рішення суду першої інстанції.

Як вбачається, з матеріалів справи, суд першої інстанції неодноразово надсилав судові повістки відповідачеві на адресу, яка зазначена в позовній заяві, яка була подана в кримінальному провадженні (а. с. 1-6): АДРЕСА_1 , ця ж адреса обвинуваченого (відповідача у цивільній справі) вказана в Ухвалі Вінницького апеляційного суду від 08 листопада 2023 року (а. с. 32 34). Відповідач знав про існування цивільної справи, адже після скасування Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 08 листопада 2023 року вироку і звільнення його від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності, апеляційний суд постановив цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПрАТ «СК «УНІКА» про відшкодування завданої внаслідок ДТП матеріальної та моральної шкоди направити до Бершадського районного суду Вінницької області для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також апеляційний суд зауважує, що в матеріалах справи на а. с. 59 міститься заява ОСОБА_3 (сина відповідача) від 25.03.2024 року (отримана судом 26.03.2024 року електронною поштою), а на а.с.60-61 аналогічна заява, направлена поштовим відправленням (отримана 27.03.2024) про те, що він отримав виклик до суду, проте позовну заяву не отримував, тому просив перенести судове засідання і надати можливість ознайомитися зі справою. Як стверджує відповідач ОСОБА_2 , син не повідомив його про те, що в суді є цивільна справа.

Судове засідання, призначене на 27.03.2024 року було відкладено і суд ще чотири рази відкладав підготовче засідання, в яке викликався відповідач, однак всі виклики поверталися неврученими з відміткою: «адресат відсутній за місцем проживання». Після закриття підготовчого судового засідання суд ще двічі повідомляв відповідача, однак судові повістки поверталися неврученими з тих же підстав (а.с.115-116, а. с. 117-119).

В силу приписів статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

В матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_2 про зміну свого місця проживання, відтак відповідач був належним чином повідомлений судом про час і місце судового розгляду (стаття 130 ЦПК України), тому доводи апеляційної скарги в цій частині також є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Щодо судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати ОСОБА_2 , понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції іншими учасниками справи матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 30 січня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати ОСОБА_2 , понесені в ході апеляційного розгляду, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк