Справа № 296/5947/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Шкирі В.М.,за участі секретаря судового засідання Сейко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Житомира за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 28.07.2023 - удаваним та вчиненим для приховання договору купівлі-продажу.

Позивач вважає, що договір дарування укладений між Відповідачами підлягає визнанню удаваним на підставі статті 235 ЦК України, оскільки приховує дійсні наміри відповідачів укласти договір купівлі-продажу.

Позивач вказує, що на момент вчинення договору дарування вона була неповнолітньою, а тому мала бути згода органу опіки та піклування на продаж частки квартири, отже правочин купівлі продажу здійснений без дозволу органу опіки та піклування є нікчемним згідно ст.242 ЦП України. Також в обгрунтуванні позову вказано, що порушено ному ст.362 ЦК України щодо переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності.

28.06.2024 відкрито провадження у справі №296/5947/24 та визначено розглядати справу за правилами загального позовного проваджнення.

28.06.2024 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та ухвалою суду накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 з забороною її віжчуження.

26.07.2025 відповідач ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву в якому вказано, що вона заперечує проти задоволення позову, оскільки, вона дійсно подарувала свєму похреснику ОСОБА_5 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 . Вказує, що її матеріальне становище ніяк не вплинуло на її рішення саме подарувати частину квартири, таке її волевиявлення в знак подяки за турботу та увагу. Продавати квартиру вона ніколи не збиралася, ОСОБА_6 вдається до хитрощів оскільки вона завджи ставилася до неї негативно, навіть вороже.

14.11.2024 відповідач ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи без його участі вказавши, що позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні.

06.02.2025 суд розпочав розгляд справи по суті та вислухав пояснення сторін та їх представників.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сищук В.В. повністю підтримав позовну заяву ОСОБА_1 з мотивів та підстав, що в ній викладені вказуючи, що договор дарування 2/3 квартири АДРЕСА_1 є удаваним, оскільки фактично ОСОБА_2 продала квартиру ОСОБА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Демчик Н.О. заперечувала проти задоволення позову вказуючи, що ОСОБА_2 після смерті сина отримала спадщину та розпорядилася 2/3 частки квартири на власний розсуд - подарувала її своєму похреснику ОСОБА_5 такі її дії повністю відповідали її волевиявленню.

Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти позову, так вона зазначила, що дійсно її син мав заборгованість за житлово-комунальними послугами квартиру, після його смерті мати ОСОБА_7 (позивача по справі) погасила заборгованість та вимагала відшкодувати частину. ОСОБА_8 є її похресником, вони бачилися рідко, але коли помер ОСОБА_9 він побіців поставити йому пам`ятник і стримав свою обіцінку, на могилі її сина стоїть пам`ятник його вартість 84 000,00 гривень, які їй дав ОСОБА_8 . Вказала, що їй треба було гроші на пам`ятник, а ОСОБА_10 потрібна була квартира, а її головним завданням було поставити сину пам`ятник, що вона і зробила .

06.02.2025 в якості свідка допитано ОСОБА_11 (подруга матері позивача) яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчила, що їй відомо, що після розлучення батьків ОСОБА_7 спілкувалася з батьком та його батьками. Всі завжди говорили, що якщо що, квартира буде ОСОБА_12 . Коли ОСОБА_13 помер ОСОБА_14 передала 5000,00 грн на похорон ніби від Лізи, оскільки вони не могли приїхати на його поховання бо перебували в Польщі. ОСОБА_15 і її мати ропонували бабусі не продавати квартиру, а здавати її, але бабусі потрібен був пам`ятник сину. Згодом ОСОБА_14 повідомила їй, що свою частину квартири ОСОБА_16 продали і новий власник здає її та наразі в ній живуть 4 хлопця. Вони поїхали на квартиру, хлопці повідомили, що їм квартиру здає ОСОБА_8 . Коли приїхав ОСОБА_8 з ним був ОСОБА_17 вони підтвердили, що ОСОБА_10 є власником бо ОСОБА_2 подарувала йому 2/3 частини квартири. ОСОБА_3 сказав, що вони думали, що ОСОБА_15 з мамою виїхали до Польщі та вже не повернуться.

06.02.2025 в якості свідка допитано ОСОБА_18 (дядько позивача) який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчив, що він дружив з ОСОБА_13 , коли вони з ОСОБА_19 розійшлися вони все одно продовжили спілкуватися. За життя ОСОБА_9 завджи говорив, що квартира буде його єдиній доньці - ОСОБА_7 . Коли ОСОБА_9 помер, ОСОБА_19 на поховання передала 5000,00 гривень від них з ОСОБА_20 бо вони були за кордоном. Згодом сестра сказала йому, що ОСОБА_16 продала частину квартири. Вони поїхали на квартиру, замки були поміняні, ключ, що був у ОСОБА_21 не підходив.

06.02.2025 в якості свідка допитано ОСОБА_22 , який будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчив, що він є ріелтором та до нього звернувся ОСОБА_3 з проханням допомогти при оформленні дарування квартири. На його думку умови і при укладенні договору дарування та купівлі продажу однакові. Він допоміг оформити договір дарування у нотаріуса Білецької. Щоб ОСОБА_3 давав гроші ОСОБА_2 він не бачив та не знає.

06.02.2025 в якості свідка допитано ОСОБА_6 (матір позивача), яка будучи попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві покази засвідчила, що після смерті її колишнього чоловіка, їх спільна донька отримала у власність 1/3 частину квартири, а його мати стала власницею 2/3 частини квартири. Донька після їх розлучення спілкувалася з батьком та бабусею з дідусем, які постійно говорили, що квартира буде їй у спадок. Коли розпочалася війна вони з ОСОБА_7 виїхали за кордон та десь рік жили у Польщі. В березні 2023 року вони повернулися, а приблизно в червні ОСОБА_16 повідомила, що хоче продати квартиру. Вона запропонувала не продати квартиру, а здавати її, щоб не накопичувати борги за комунальні послуги та накопичити на пам`ятник ОСОБА_9 . Потім вона була у нотаріуса, який повідомив її, що до неї зверталися ОСОБА_10 та ОСОБА_23 з приводу відчуження квартири вона відмовила проте, в той же день нотаріус Білецька оформила договір дарування часини квартири.

Під час допиту ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_2 повідомила, що вона хотіла, щоб ОСОБА_19 віддала їй 3000,00 доларів США, які вона їм з чоловіком заборгувала ще з тих часів коли жила з їх сином, та брала кредити, а вони їх віддавали, тоді б вона віддала квартиру Лізі. ОСОБА_19 не погодилась , а їй треба було гроші на пам`ятник.

ОСОБА_6 також засвідчила, що коли вона поїхала на квартиру з ОСОБА_24 там жили студенти , згодом приїхав ОСОБА_10 та ОСОБА_23 , який повідомив, що він допоміг бабусі бо їй потрібні були гроші.

Після допиту свідків оголошено перерву у розгляді справи до 05.03.2025, яке не відбулося через неявку сторін та їх представників, наступний розгляд справи було призначено на 02.04.2025. Судове засідання 02.04.2025 не вдбулося через перебування судді у відрядженні, справу призначено до розгляду на 07.05.2025, яке не відбулося через повідомлення про замінування приміщення суду, наступним днем розгляду справи визначено 26.05.2025, яке не відбулося через клопотання представника відповідача, наступне судове засідання призначено на 25.06.2025.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сищук В.В. 05.06.2025 надав заяву про розгляд справи без їх з позивачем участі, вказавши, що позов підтримують та ппросять задовільнити, а сулові витрати покласти на відповідачів.

25.06.2025 сторони чи їх передставники до суду не з`явилися.

25.06.2025 представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Демчик Н.О. також надала заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ОСОБА_3 причину неявки до суду не повідомив, клопотань чи заяв будь-якого змісту не надавав. Про день,час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Повістка-виклик до суду на 25.06.2025 повернута до суду з довідкою Укрпошти, що адресат відсутній за вказаною адресою.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , її батьком є ОСОБА_13 , а матір`ю ОСОБА_25 , про що свцдчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане 23.01.2006 (а.с.23)

ОСОБА_25 змінила прізвище на ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_2 від 07.05.2019 (а.с.24)

ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 47 років про що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 26.10.2022 (а.с.25)

29.06.2023 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А. видав ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/3 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_13 - квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в реєстрі за 1469 (а.с.118)

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі свідоцтво про спадщину видане ОСОБА_2 зареєстровано за №70865473 (а.с.119)

29.06.2023 за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_1 про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав (а.с.120)

08.08.2023 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Брох А.А. видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна після смерті ОСОБА_13 - квартири АДРЕСА_1 , що зареєстровано в реєстрі за №1932 (а.с.26)

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі свідоцтво про спадщину видане ОСОБА_1 зареєстровано за №71057191 (а.с.27)

08.08.2023 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/3 квартири АДРЕСА_1 про щзо свідчить витяг з Державного реєстру речових прав (а.с.28)

Станом на 01.01.2022 ОСОБА_13 мав заборгованість по аліментам у ВП №36733604, які стягувалися на користь ОСОБА_27 в сумі 34237,99 грн та заборгованість по ВП №36733268 по стягненню додаткових витрат на доньку ОСОБА_1 в сумі 1200,00 грн (а.с.40) визначенню заборгованості передувало рішення Корольовського районного суду м.Житомира у справі №2-2337/12 про визнання дій державного виконавця Корольовського ВДВС у м.Житомир Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.44-45)

Згідно квитанцій ОСОБА_28 мав заборгованість станом на жовтень 2022 року: перед КП "Житомиртеплокомуненерго" в сумі 23379,93 грн (а.с.46) станом на серпень 2023 року - 30156,14 грн (а.с.48) перед ОСББ в сумі 8698,46 грн (а.с.46) за водопостачання та водовідведення 6107,89 грн (а.с.47) перед ГРІН БІН за вивезення відходів - 1159,84 грн (а.с.47)

ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги сплачує, про що надано квитанції (а.с.52-61)

28.12.2023 ОСОБА_6 надіслала претензію кредитора ОСОБА_2 про сплату заборгованості за комунальними платежами за 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в сумі 31308,48 грн та відповідають 2/3 спадкового майна з загального боргу - 46952,22 (а.с.64-66) яка була отримана ОСОБА_2 02.01.2024 (а.с.67)

28.12.2023 ОСОБА_6 надіслала претензію кредитора ОСОБА_2 про сплату заборгованості за аліментами та додатковими витратами на дитину, які мав ОСОБА_28 на день смерті та відповідають 2/3 спадкового майна - 23625,33 грн (а.с. 68-70) яка була отримана ОСОБА_2 02.01.2024 (а.с.71)

Виконавчий комітет Житомирської міської ради 01.09.2023 надіслав ОСОБА_29 та ОСОБА_30 лист в якому вказано, що при вчинення правочину щодо відчуження квартири право неповнолітньої ОСОБА_7 порушено не було (а.с.72)

Після смерті ОСОБА_28 на його могилі зведено пам`ятник (а.с.73-75) вартість якого 84000,00 гривень (а.с.217)

На виконання ухвали про витребовування доказів 24.07.2024 приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Наталія БІЛЕЦЬКА надала суду копію договору дарування частки у праві власності на квартиру від 28.07.2023 з усіма наявними до нього документами.

Згідно вказаного договору ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_3 2/3 частки у праві власності на квартири АДРЕСА_1 оцінивши дар у 593867 гривень 00 копійок.

У пункті 7.2 договору дарування від 28.07.2023 відповідачі підтвердили, що цей договір не носить характеру удаваного чи фіктивного правочину, що вони розуміють зміст цього договору , який прочитано ними особисто та самостійно , усвідомлюють правові наслідки укладання ними цього договору та що їх дії відповідають дійсним їх намірам створити для себе юридичні наслідки, діють за власною волею без примусу.

При цьому, в п.5.1 цього договору вказано, до Дарувальник свідчить, що внаслідок відчуження не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб в тому числі неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних осіб.( а.с.115-117)

За звітом бюро оцінки "ФЕНІКС-А" вартість 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 станом на 26.07.2023 складає 890800,00 гривень(а.с.122-123)

Згідно витягу із єдиної бази даних звітів про реєстрацію звіту про оцінку майна станом на 27.072023 ринкова вартість спірної квартири складає 908000,00 гривень, а фактична ціна продажу 593867,00 грн (а.с.124)

28.07.2023 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав (а.с.136)

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.08.2023 свідчить, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадщину (розмір частки 1/3) та ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 28.07.2023 (розмір частки 2/3) .

Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу відчуження 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 , оскільки позивач вважає договір дарування спірної квартири удаваним правочиним, оскільки насправді відбувся договір купівлі продажу.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України)

Правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Спосіб захисту це матеріально-правовий засіб примусового характеру, за допомогою якого відбувається відновлення/визнання порушеного/оспорюваного права чи законного інтересу особи.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. подібні висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

У справі, що розглядається, позивач звернувся з вимогою:

-визнати договір дарування від 28.07.2023 укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Білецькою Наталією Степанівною удаваним та вчиненим для приховання правочину купівлі-продажу.

Отже, предметом позову у справі, є вимоги про визнання удаваним договору дарування майна та вчиненим для приховання правочину купівлі продажу, оскільки позивач стверджує, що насправді укладено договір купівлі-продажу майна, а не договір дарування.

Позивач вказує, що на момент вчинення договору дарування вона була неповнолітньою, а тому мала бути згода органу опіки та піклування на продаж частки квартири, отже правочин купівлі продажу здійснений без дозволу органу опіки та піклування є нікчемним згідно ст.242 ЦП України. Також в обгрунтуванні позову вказано, що порушено ному ст.362 ЦК України щодо переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності.

Згідно зі статтями 6, 11 та 12 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень статті 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Стаття 717 ЦК Українипередбачає, що за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Частиною 2 статті 719 ЦК України передбачено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 2/3 частки спадкового майна після смерті сина ОСОБА_13 - квартири АДРЕСА_1 отримала 29.06.2023 та цього ж дня оформила право власності на цю частину квартири (а.с.118-120) та вже 28.07.2023 подарувала ці 2/3 частини квартири ОСОБА_3 оцінивши дар у 593867 гривень 00 копійок (а.с.115-117) тоді як за звітом бюро оцінки "ФЕНІКС-А" вартість 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 станом на 26.07.2023 складає 890800 гривень 00 копійок (а.с.122-123)

28.07.2023 право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (а.с.136)

Позивач ОСОБА_1 свідоцтво про право власності на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна після смерті батька ОСОБА_13 - квартири АДРЕСА_1 отримала 08.08.2025 та цього ж дня за нею зареєстровано право власності. Станом на 08.08.2023 ОСОБА_1 була неповнолітньою (а.с.27-28)

Судом під час розгляду цієї справи було вислухано ОСОБА_31 , яка в своїй промові вказала, що ОСОБА_8 є її похресником, вони бачилися рідко, але коли помер її син ОСОБА_9 він побіців поставити йому пам`ятник, сплатити борги за квартиру. На могилі її сина стоїть пам`ятник його вартість 84 000,00 гривень які заплатив ОСОБА_8 , а заборгованість за комунальні платежі сплатила ОСОБА_32 - мати її онуки. Вона вказала, що їй треба було гроші на пам`ятник, а ОСОБА_10 потрібна була квартира, а її головним завданням було поставити сину пам`ятник . Також під час допиту свідка ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_2 вказала, що якби ОСОБА_19 дала їй 3000,00 доларів США вона б відступилася, були б гроші на пам`ятник сину, а квартира була б Єлизаветі (позивачу по справі)

Отже, відповідач ОСОБА_2 переслідувала єдину мету відчужуючи у спосіб дарування 2/3 частки належної їй квартири - отримати гроші за ту частину квартири, що їй належала , щоб поставити сину пам`ятник. Такі гроші їй дав ОСОБА_3 (отримавши в замін 2/3 частки спірної квартири власником якої була ОСОБА_2 ) та вона поставила сину пам`ятник за 84000,00 гривень (а.с.73-75)

Натомість дарування - це правочин, за яким одна сторона (дарувальник) безоплатно передає у власність іншій стороні (обдаровуваному) майно або майнове право, або зобов`язується це зробити в майбутньому. Це двостороння угода, де дарувальник не очікує отримати нічого натомість.

При цьому суд погоджується з доводами позивача, що дарування квартири сторонній особі (як зазначила ОСОБА_2 вони навіть рідко бачилися та лише після смерті ОСОБА_13 почав виявляти увагудо неї) не мало жожного економічного сенсу враховуючи ті факти, що ОСОБА_33 за життя накопичів значну кількість боргів за житлово-комунальні послуги за квартиру- понад 46000,00 гривень, а також, що 28.12.2023 ОСОБА_6 надіслала 2 претензії кредитора ОСОБА_2 про сплату заборгованості за комунальними платежами за 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в сумі 31308,48 грн та про сплату заборгованості за аліментами та додатковими витратами на дитину, які мав ОСОБА_28 на день смерті та відповідають 2/3 спадкового майна - 23625,33 грн (а.с. 68-70) які отримала ОСОБА_2 02.01.2024, як і необхідність зведення памятника на могилі ОСОБА_28 (а.с.67,71)

Отже під договором дарування 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 укладеним 28.07.2025 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично замасковано договір купівлі продажу.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів

на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.

Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). Такі висновки містяться у постанові ОП КЦС ВС від 23 січня 2019 року в справі № 355/385/17.

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 522/14890/16 (провадження № 14-498цс18) зазначено: "Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним.

Водночас недотримання вимог статті 362 ЦК України (переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності) у разі продажу учасником спільної часткової власності своєї частки іншій особі не є підставою для визнання правочину недійсним.Інші співвласники у цьому випадку вправі вимагати переведення на них прав і обов`язків покупця.

Щодо вчинення правочину без дозволу органу опіки та піклування.

Правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71 цього Кодексу), є нікчемним (ч.1 ст. 224 ЦП України.

Нікчемний правочин - є недійсним уже в момент свого вчинення (ab initio) і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iurе). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх ( erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто ні для кого не зумовлює переходу / набуття/ зміни/ встановлення припинення прав. Саме тому посилатися на нікчемний правочин може будь хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її врахувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio) навіть якщо жодна з осіб цього не вимагає

Іншими словами, такий договір вважається недійсним автоматично, без необхідності звернення до суду для визнання його недійсним.

За правилачи частини першої статті 71 ЦП України опікун не має права без дозволу органу опіки та піклування:

1) відмовитися від прав на майно підопічного, у тому числі речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації;

2) видавати письмові зобов`язання від імені підопічного;

3) вчиняти правочини щодо:

-об`єкта житлової нерухомості та/або земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, власником або користувачем яких є підопічний;

-відчуження (у тому числі шляхом міни або внесення (передачі) до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу), поділу, виділу нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, іншого цінного майна, зокрема транспортних засобів, власником якого є підопічний.

Піклувальник має право дати згоду на вчинення правочинів, передбачених частиною першою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування (ч.2 ст.71 ЦП України).

ОСОБА_2 не була ні опікуном ні піклувальником ОСОБА_1 , а тому не мала погоджувати свої дії при відчужені свого майна з органом опіки та піклування. Крім того, станом на 28.07.2023 ОСОБА_1 навіть не мала права власності на 1/3 частину спірної квартири.

Виконавчий комітет Житомирської міської ради 01.09.2023 надіслав ОСОБА_29 та ОСОБА_30 лист в якому вказано, що при вчинення правочину щодо відчуження частини спірної квартири право неповнолітньої Єлизавети порушено не було (а.с.72)

Отже відсутні підстави стверджувати про нікчемність правочину.

При цьому позивач і не заявляє вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним ( чи дійсним) з переведенням на позивача прав і обов`язків покупця.

Як вже зазначалося, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.11 ЦПК України)

Разом з цим, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року по справі № 910/3009/18 виснує, що ефективний спосіб захисту прав повинен:

1) забезпечити поновлення порушеного права

2) в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування

3) такий захист повинен бути повним (тобто не частковим)

4) забезпечувати мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії

5) забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту

Одне право має захищатися одним позовом. «Один спір один процес»

Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті і захищати порушене право чи інтерес.

Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним.

При цьому суд констатує, що він позбавлений можливості на власний розсуд обирати і захищати права позивача у спосіб, який позивач не просить застосувати. Спосіб захисту, який може застосувати суд, вирішуючи спір, завжди обирає позивач.

Отже підсумовуючи, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту (визнання договору дарування удаваним та вчиненим для приховання правочину купівлі-продажу без вимоги визнання його недійсним чи дійсним з переведенням прав покупця) у даній цивільній справі є неналежним та неефективним оскільки не презведе до досягнення мети позивача та позивач буде змушений повторно звертатися до суду .

Обрання неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Враховуче вищевикладене суд приймає рішення про відмову в задоволенні позову через неналежний спосіб захисту.

Щодо судових витрат

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено судові витрати позивача розподілу не підлягають.

Щодо забезпечення позову.

Відповідно до ч.8 ч.1 ст.і 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує в тому числі питання про підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.06.2024 було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_3 .

Разом з цим ч.9 ст.158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки судом ухвалюється рішення про повну відмову у задоволенні позову суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корорльовського районного суду м. Житомира від 01.03.2021, знявши арешт з нерухомого майна, а саме:

-2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 ;

Керуючись ст. 2, 11, 141, 158, 264, 352,354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору дарування удаваним - відмовити.

Судові витрати позивача ОСОБА_1 розподілу не підлягають.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 28.06.2024, знявши арешт з нерухомого майна, а саме:

-2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.08.2025

Суддя В. М. Шкиря