Дата документу 30.07.2025 Справа № 317/5374/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/5374/24
Провадження №22-ц/807/1170/25
Головуючий в 1-й інстанції - Ткаченко М.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Полякова О.З., Трофимової Д.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Нестерець Юлії Сергіївни на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03 січня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги позивач мотивував наступним. 04.09.2018 ОСОБА_1 у АТ "ТАСКОМБАНК" підписала Заяву-Договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №106/5212131-СК. 21.12.2023 було укладено договір №НІ/11/13-Ф відповідно до якого АТ "ТАСКОМБАНК" відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 106/5212131-СК. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 106/5212131-СК від 04.09.2018, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 21164,48 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7849,01 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13315,47 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 03 січня 2025 року, позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором №106/5212131-СК від 04.09.2018 у розмірі 21164,48 грн (двадцять одна тисяча сто шістдесят чотири гривні 48 коп), яка складається з: 7849,01 грн (сім тисяч вісімсот сорок дев`ять гривень 01 коп) - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 13315,47 грн (тринадцять тисяч триста п`ятнадцять гривень 47 коп) - заборгованість за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн (дев`ять тисяч гривень 00 коп).

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Нестерець Юлії Сергіївни подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позивачем на підтвердження укладання кредитного договору надано документи, в яких споживачем зазначена ОСОБА_1 , а відповідачем у справі є ОСОБА_1 . Позивач отримав право вимоги за договором факторингу також до ОСОБА_1 . Виписка по особовому рахунку також стосується іншої особи ніж відповідачка, та не є первинним бухгалтерським документом. Витрати на правничу допомогу стягнуті за судовим рішення є непропорційно великими у співвідношенні до ціни позову.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90840,00 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн. (3028,00 грн. Х 30 = 90840,00 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 04.09.2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №106/5212131-СК (а.с. 4).

Підписанням цієї заяви позичальник просить відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів, виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку назва «Велика п`ятірка» тип: MasterCard World Pudra миттєва, сума бажаного кредиту 25000 грн.

В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту відповідно до якого ОСОБА_1 ознайомлена із умовами кредитування. Розмір кредитного ліміту від 0 грн до 100000 грн. (в залежності від суми яка погоджена у заявці на кредит), строк ліміту/кредиту 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Процентна ставка за користування лімітом Кредитної лінії під час дії пільгового періоду 0,0001%, процентна ставка базова 39,6 %. Реальна річна процентна ставка 40,43% (а.с. 4зв).

21.12.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір факторингу №НІ/11-13-Ф, відповідно до якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 88-91).

На виконання умов Договору факторингу №НІ/11-13-Ф від 21.12.2023 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників, що підтверджується актами прийому-передачі реєстру боржників від 21.12.2023 року та реєстром боржників до договору (а.с. 91зв - 93).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11-13-Ф від 21.12.2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 21164,48 гривень (а.с. 94).

Згідно із розрахунком заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість за договором №106/5212131-СК від 04.09.2018 в сумі 21164,48 грн, з яких: 7849,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13315,47 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 87).

З виписки по рахунку за період з 04.09.2018 по 12.08.2024 вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, але вчасно їх не повертала (а.с. 5-85).

Отже, досліджені судом першої інстанції докази свідчать про укладеність вищевказаного кредитного договору між відповідачем та фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань.

З урахуванням того, що у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд першої інстанції вважав вимоги позивача обґрунтованими, і відповідно з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за Договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №106/5212131-СК від 04.09.2018, яка становить 21164,48 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7849,01 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13315,47 грн.

Враховуючи предмет та складність справи, час, необхідний для вчинення дій і надання послуг, а також засад розумності, справедливості та співмірності, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» з ОСОБА_1 9000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується частково, виходячи з такого.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК ).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

04.09.2018 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 укладено заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №106/5212131-СК (а.с. 4).

Підписанням цієї заяви позичальник просить відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів, виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку назва «Велика п`ятірка» тип: MasterCard World Pudra миттєва, сума бажаного кредиту 25000 грн.

В матеріалах справи наявний паспорт споживчого кредиту відповідно до якого ОСОБА_1 ознайомлена із умовами кредитування. Розмір кредитного ліміту від 0 грн до 100000 грн. (в залежності від суми яка погоджена у заявці на кредит), строк ліміту/кредиту 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Процентна ставка за користування лімітом Кредитної лінії під час дії пільгового періоду 0,0001%, процентна ставка базова 39,6 %. Реальна річна процентна ставка 40,43% (а.с. 4зв).

21.12.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір факторингу №НІ/11-13-Ф, відповідно до якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 88-91).

На виконання умов Договору факторингу №НІ/11-13-Ф від 21.12.2023 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників, що підтверджується актами прийому-передачі реєстру боржників від 21.12.2023 року та реєстром боржників до договору (а.с. 91зв - 93).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11-13-Ф від 21.12.2023 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» отримало право вимоги до боржника ОСОБА_1 на загальну суму 21164,48 гривень (а.с. 94).

Таким чином, матеріалами справи підтверджується укладання кредитного договору, надання кредитних коштів та відступлення права вимоги відносно боржника - ОСОБА_1 , при цьому позов пред`явлено до ОСОБА_1 , і основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідач не є боржником за кредитним договором, зважуючи на різницю даних «по-батькові».

Між тим, колегія суддів не погоджується з такими доводами, зважуючи на наступне.

Так, Заява-Договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №106/5212131-СК містить розділи «Персональні та контактні дані» та «Соціальна інформація».

Вказані розділи ідентифікують особу позичальника.

Так, у Заяві-Договорі №106/5212131-СК зазначено ПІБ позичальника: ОСОБА_1 , ІПН позичальника - НОМЕР_1 , який є ідентичний тому, що зазначено представником відповідача в апеляційній скарзі, а також в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 (а.с.178), яку остання надала Банку при укладенні цього договору.

Також у Заяві-Договорі №106/5212131-СК зазначено номер мобільного телефону НОМЕР_2 , який співпадає з номером мобільного телефону скаржника за текстом апеляційної скарги - ОСОБА_1 .

Адреса реєстрації Клієнта за Заявою-Договором №106/5212131-СК також є ідентичною тій, що зазначена в паспорті ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

Відомості про чоловіка Клієнта, зазначені в Заяві-Договорі №106/5212131-СК, є ідентичними тим, що вказані в паспорті відповідача щодо сімейного стану, а саме те, що чоловіком останньої є ОСОБА_2 (а.с.178).

Зважуючи на встановлені обставини, Заяву-Договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №106/5212131-СК від 04.09.2018 року було укладено між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «ТАСКОМБАНК», а зазначення по-батькові « ОСОБА_3 » замість вірного « ОСОБА_4 » є технічною помилкою при заповненні відомостей про Клієнта Банку.

Також слід акцентувати увагу на тому, що відповідач не заперечує факт укладення договору, а лише зазначає про невідповідність зазначеного по-батькові Клієнта в Заяві-Договорі №106/5212131-СК дійсному.

Враховуючи той факт, що Банком при заповненні Заяви-Договору №106/5212131-СК було допущено технічну помилку та зазначено невірне по-батькові Клієнта, ПІБ Клієнта з цією помилкою було внесено в базу даних АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідно з цією помилкою відображено в усіх інших документах, складених Банком, щодо відповідача, в тому числі у виписках по рахунку відповідача.

З цих же причин зазначена помилка була допущена в Реєстрі Прав Вимог до Договору факторингу №НІ/11/13-Ф від 21.12.2023 року, який було укладено між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та відповідно до якого позивач набув права вимоги до позичальників за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 за Заявою-Договором №106/5212131-СК.

Згідно із розрахунком заборгованості ОСОБА_1 має заборгованість за договором №106/5212131-СК від 04.09.2018 в сумі 21164,48 грн, з яких: 7849,01 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13315,47 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 87). Вказаний розмір заборгованості відповідачем у справі не спростований.

З огляду на те, що всі істотні умови кредитного договору були передбачені в Заяві-Договорі про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №106/5212131-СК від 04.09.2018 року, зі змістом якої ознайомилась та підписала відповідач, матеріали справи містять первинні бухгалтерські документи, які підтверджують наявність заборгованості за договором, а саме виписки по рахунку відповідача та розрахунок заборгованості щодо останньої, право вимоги позивача за кредитним договором підтверджено належними доказами відтак, позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» щодо стягнення заборгованості за Заявою-Договором №106/5212131-СК від 04.09.2018 є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Тому колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Що стосується стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.

Загальний розмір витрат позивача на правову допомогу в сумі 9000 грн підтверджений належними та допустимими доказами.

Між тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Виходячи зі встановлених обставин та норм процесуального законодавства, колегія суддів приходить до переконання, що надані позивачем докази про понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції є достатніми, допустимими і достовірними, між тим розмір таких витрат, який підлягає стягненню з відповідача слід зменшити до 2 000,00 грн., зважуючи на розгляд справи у спрощеному позивному провадженні, без повідомлення сторін, враховуючи ціну позову, категорію справи, зміст наданих послуг, а також той факт, що відповідач у справі є споживачем кредитних послуг, і по відношенню до позивача знаходиться у більш вразливому стані, і стягнення правничої допомоги у розмірі заявленому позивачем, враховуючи розмір стягнутого боргу, стане для відповідача непосильним тягарем.

Зважуючи на вказане, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення витрат на правничу допомогу з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення таких вимог.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Нестерець Юлії Сергіївни задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 03 січня 2025 року у цій справі скасувати в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу і ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 коп).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 30 липня 2025 року.

Судді: С. В. Кухар

О. З. Поляков

Д.А. Трофимова