Справа № 274/1486/25 Провадження № 2/0274/983/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.25 р.м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Петричук В.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доОСОБА_3 , представником якого є ОСОБА_4 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:ОСОБА_5 ,
простягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом, у якому просить стягувати на її користь з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до закінчення (припинення) ОСОБА_5 навчання, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , та після досягнення повноліття продовжує навчання, є студентом Бердичівського фахового коледжу промисловості, економіки та права 3-го курсу денного відділення, період навчання з 01.09.2022 р. по 30.06.2026 р., стипендію не отримує, мати власний заробіток позбавлений можливості через навчання, у зв`язку з чим не може себе утримувати. ОСОБА_3 після досягнення сином повноліття усунувся від надання матеріальної допомоги, хоча має стабільних дохід.

ОСОБА_3 позов визнав частково, а саме просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно до закінчення сином навчання, а саме до 30.06.2026 р., посилаючись на те, що він має хронічні захворювання, через що вимушений постійно вживати ліки. Крім того, він має дружину, яка не має доходу, та на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей. Батько ОСОБА_3 є пенсіонером та особою з інвалідністю ІІІ групи, потребує постійного лікування вартістю понад 3 700,00 грн., що перевищує розмір отримуваної пенсії.

Судом з`ясовано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом від 27.02.2017 р. про народження (а. с. 11), а також встановлено рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10.08.2008 р. у справі № 2-2470/07 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (а. с. 9).

ОСОБА_1 навчається у Бердичівському фаховому коледжі промисловості, економіки та права на денному відділенні, період навчання з 01.09.2022 р. по 30.06.2026 р., що підтверджується довідкою від 05.02.2025 р. цього навчального закладу (а. с. 14).

Суд зазначає, що очевидним є те, що навчання ОСОБА_1 перешкоджає йому працевлаштуватись, та, разом з цим, вимагає від нього нести витрати у зв`язку з навчанням (оплачувати навчання, придбавати необхідні для навчання речі та/або послуги), що, в свою чергу, ускладнює задоволення його потреб у харчуванні, одязі та інших необхідних потреб.

Крім того, як зазначено вище, ОСОБА_3 позов визнав частково, що розцінюється Судом як визнання ним того, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_1 позбавлений можливості працевлаштуватись та самостійно утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги.

За таких обставин Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням після досягнення повноліття навчання.

Відповідно до частин першої та другої статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином ОСОБА_3 зобов`язаний утримувати повнолітнього сина ОСОБА_1 , до припинення останнім навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, однак за умови, що він може надавати матеріальну допомогу.

ОСОБА_3 позов визнав частково, що вказує на те, що він може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину ОСОБА_1 .

Визначаючи розмір аліментів, які ОСОБА_3 має сплачувати на утримання ОСОБА_1 , Суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

ОСОБА_3 працює у військовій частині НОМЕР_1 на посаді військовослужбовця, де отримує регулярний та стабільних дохід, за період з вересня 2024 р. по березень 2025 р. йому було нараховано дохід у розмірі 387 904,58 грн., що підтверджується довідкою від 26.03.2025 р. військової частини НОМЕР_1 та відповіддю на запит від 13.05.2025 р. щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податку про джерела / суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з жовтня 2024 р. по березень 2025 р. (а. с. 38, 93).

Після сплати податку та військового збору дохід ОСОБА_3 за період з вересня 2024 р. по березень 2025 р. становив близько 308 715,94 грн., тобто у середньому близько 44 100,00 грн. на місяць.

ОСОБА_3 має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування, що підтверджується медичними документами (його медичною карткою амбулаторного хворого, протоколами досліджень та обстежень, консультативним висновком лікаря, виписними епікризами, актом дослідження стану здоров`я) (а. с. 39 46), а також показаннями свідка ОСОБА_6 , який дав показання про те, що, зокрема, що син ( ОСОБА_3 ) постійно витрачає кошти на ліки, переніс операцію.

ОСОБА_3 має дружину ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом від 21.10.2011 р. про шлюб (а. с. 47).

ОСОБА_3 має двох дітей ОСОБА_8 , 2013 р.н., та ОСОБА_9 , 2017 р.н., що підтверджується свідоцтвами від 13.06.2023 р. та від 30.06.2017 р. про народження (а. с. 50, 51), які перебувають на його утриманні.

Свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що зокрема, ОСОБА_3 утримує свою дружину ОСОБА_7 , сина та дочку, дружина не має доходів, бо вона з дітьми. Син ( ОСОБА_3 ) дає йому кошти, скільки він скаже, кожен місяць, у середньому 5 000,00 грн. В нього (свідка) пенсія лише 2 730,00 грн., дружина теж пенсіонерка, його пенсія іде на сплату комунальних послуг. ОСОБА_10 робили операцію, після якої їздять по лікарях у Київ. Син пропонував добровільно сплачувати аліменти, але ОСОБА_1 відмовилася.

З наведеного випливає, що ОСОБА_3 витрачає кошти на своє лікування, на утримання своїх дружини та двох дітей, у тому числі на лікування одного з них, проте розмір цих коштів на підставі наявних у справі доказах встановити неможливо, а також витрачає кошти на утримання батька ОСОБА_6 , у розмірі у середньому 5 000,00 грн. на місяць.

1/4 частка заробітку (доходу) ОСОБА_6 на місць становить у середньому 11 025,00 грн., у разі такого стягнення у власності ОСОБА_6 залишатиметься у середньому 33 075,00 грн. на місяць, з яких він у середньому витрачає 5 000,00 грн. на утримання батька, тобто на утримання його самого, його дружині і двох дітей в нього залишатиметься у середньому 28 075,00 грн., тобто близько 7 018,75 грн. на одну особу.

Це лише у 2,3 рази перевищує прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у 2025 р. (3 028,00 грн.), та є очевидним, що розмір таких грошових коштів не задовольнить на належному рівні необхідних потреб ОСОБА_6 та членів його сім`ї, особливо зважаючи на те, що ОСОБА_6 витрачає кошти на своє лікування та лікування своєї дитини.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що ОСОБА_1 не довела, що ОСОБА_6 може сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням після досягнення повноліття навчання, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно.

Більше того, у разі стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) ОСОБА_6 на утримання повнолітнього сина останній матиме у власності більше грошових коштів (у середньому 11 025,00 грн. на місяць), ніж кожен член родини ОСОБА_6 (у середньому 7 018,75 грн. місяць), що, безумовно, суперечить таким загальним засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на наведене, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_3 визнається, що він може сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, що становить у середньому близько 5 512,50 грн., Суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 має сплачувати аліменти у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно, цей розмір у більше, ніж в 1,8 рази перевищує прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у 2025 р. (3 028,00 грн.), а тому більше, ніж на мінімальному рівні забезпечить потреби ОСОБА_5 , який потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням після досягнення повноліття навчання.

Статтею 201 Сімейного кодексу України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

Таким чином позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, при цьому аліменти підлягають стягненню, починаючи від 27.02.2025 р.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Тобто рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає допущенню до негайного виконання.

На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265, 430 Цивільного процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) задовольнити частково.

2. Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , у розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) щомісячно., починаючи від 27.02.2025 р. і до припинення сином навчання у Бердичівському фаховому коледжі промисловості, економіки та права, але не більше, ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

5. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут