Справа № 308/4519/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Хамник М.М.,

за участю секретаря судових засідань Камілли В.Я.,

розглянувши в судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2025 року по справі №308/4519/25 за позовною заявою Акціонерного товариства «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою, в які просить переглянути та скасувати заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2025 року по справі №308/4519/25.

Заяву мотивує тим, що обставини справи встановлені не у повному обсязі, обставини, на які посилається відповідач є суттєвими, та мають істотне значення для прийняття правильного рішення та це надасть відповідачу змогу скористатися своїм правом на подання відзиву, надати докази на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог.

Стверджує, що позовну заяву та ухвалу про відкриття провадження у справі, відповідач не отримувала, про розгляд справи дізналася випадково. Для захисту своїх законних прав та інтересів нею було укладено Договір про надання адвокатських послуг з Адвокатським об`єднанням «Захист», на підставі укладеного договору представником було надіслано заяву про ознайомлення із матеріалами справи, втім судом так і не було надіслано позовну заяву, однак було ухвалено заочне рішення. Відтак, вважає, що відповідача не було повідомлено належним чином про розгляд даної цивільної справи, він був позбавлений можливості подавати докази та заперечувати.

Окрім того, вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами позовних вимог, а надані ним докази є недостатніми, та не дають підстави дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмету доказування, тому позов є необґрунтованим.

Зазначила, що у матеріалах справи відсутні й суду не надано будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів за договорами позичальнику, відповідно до вимог ст. ст. 526, 1054, 1088 ЦК України.

Стверджує, що у справі відсутні належні та достовірні докази передачі прав вимоги до відповідача від первісних кредиторів до позивача, в той же час, позивачем не надано підтвердження сплати первісному кредитору коштів за Договором факторингу, як того вимагає Закон. Окрім того, вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування», а нарахування інфляційних втрат та 3% річних є незаконним в силу дії ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану.

Вказує, що наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредиту тощо, є внутрішніми документами установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити правильність нарахування відсотків позивачем.

Таким чином, вважає, що при винесенні заочного рішення судом не було враховано всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору по суті.

14.07.2025 представник позивача ТОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. подала заперечення на заяву про перегляд заочно рішення, в якому просила заяву представника про перегляд заочного рішення залишити без задоволення, а заочне рішення суду без змін. В обґрунтування зазначила, що підстави для перегляду заочного рішення у справі є недоведеними, оскільки в рішенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2025 року по справі № 308/4519/25 року вказано «Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі». Отже, матеріали справи містять докази належного повідомлення Відповідача про судову справу. Також звертає увагу суду, що на сьогодні користувач мобільного застосунку "Дія" як учасник судового процесу отримує повідомлення з інформацією про назву та адресу суду, номер зали судового засідання, єдиний унікальний номер справи, суть спору та сторони у справі, судові рішення.

Окрім того, зазначила, що відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. Зазначає, що Відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, вона мала можливість здійснити запит до банку про наявність у неї карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином, стверджує, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.

Зазначила, що відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 року по справі №234/3840/15 визначено, що непогодження (незгода) з розрахунком, наданим позивачем, не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, представником відповідача не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору

Окрім того, зазначала, що долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача, складений ТОВ Вердикт Капітал, містить додатково нарахування 3% річних, проведений на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 27.01.2022 р. (дати набуття права вимоги) по 23.02.2022 р. включно (по дату застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України), що також повністю відповідає вимогам чинного законодавства України і підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з чого, вбачається, що стягувачем було правомірно та у відповідності до домовленостей між Сторонами, що викладені в даному Договорі, нараховано відсотки в межах дії даного Договору з урахуванням погоджених умов щодо строку договору та його пролонгації. Всі інші доводи представника відповідача є нічим іншим як непогодженням з позовними вимогами, без належного правового обґрунтування, з урахуванням визначеності правомірності правочину.

Окрім того зазначила, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до Боржника про стягнення заборгованості виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного Договору про відступлення права вимоги.

У судове засідання сторони, їх представники не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення без його участі.

Суд, враховуючи розумні строки розгляду заяви, вважає можливим розглянути заяву у відсутності сторін згідно ст.287 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2025 року у цивільній справі №308/4519/25 позовну заяву Акціонерного товариства «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість за Договорами №№3874984 від 03.08.2021 та 77574934 від 03.09.2021 у сумі 117580,51коп., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 31126,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 83210,34 грн. - заборгованість за комісіями - 3000,00 грн. - інфляційні збитки - 213,47 грн. - нараховані 3% річних - 30,70 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмір 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 гривень.

Зі змісту ст.284 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Частиною 1 статті 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення може бути скасоване судом, що його ухвалив, лише при сукупності таких умов: 1) якщо судом буде встановлено, що відповідач, тобто заявник, не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, 2) не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і 3) докази, на які посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Третю умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

У своїй заяві заявник посилається, в тому числі і на те, що на судовому засіданні при розгляді даної справи відповідачка не була присутня, позовну заяву та ухвлу про відкриття провадження у справі не отримувала, представником відповідачки було надіслано заяву про ознайомлення з матеріалами справи, одна судом не було їх надіслано, відтак відповідачка не була належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи.

Ухвалюючи заочне рішення судом констатовано про обізнаність відповідача про час та місце проведення судового засідання, а саме встановлено, що «Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду невідомі. Про це, зокрема, свідчить те, що відповідач звернувся до адвоката Зачепіло З.Я. про надання кваліфікованої правової допомоги у справі. У свою чергу адвокат Зачепіло З.Я. має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, відтак, відповідно до ч.5 ст.130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.»

Відтак доводи представника відповідача про те, що остання не була належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи.

При цьому, до даної заяви не додано доказів поважності причин неявки відповідачки в судові засідання, які призначалися судом у даній справі.

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Разом із тим, з`ясування причин неявки не може бути єдиною підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Крім того стороною заявника у заяві про перегляд заочного рішення не наведено та не додано на підтвердження достатніх доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи і могли б спростувати висновки суду по суті даного спору, оскільки обґрунтування заяви про перегляд заочного рішення є непогодження з винесеним рішенням по суті.

У відповідність до ч. 4 ст. 10ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Посилання сторони відповідача викладені у заяві про перегляд заочного рішення фактично є незгодою із рішенням суду першої інстанції, встановленими ним обставинами, наданою судом оцінкою доказам і застосованими до спірних відносин нормами законодавства, що є підставою для апеляційного оскарження рішення, а не для скасування заочного рішення.

Згідно із частиною третьою статті 287ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1)залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи, що відповідачка у встановленому законом порядку була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, а також те, що доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи, представник відповідача суду не надав, а тому заява про перегляд заочного рішення суду задоволенню не підлягає.

Частиною 4 ст.287ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 247, 258-261, 284-288 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2025 року по справі №308/4519/25 за позовною заявою Акціонерного товариства «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області М.М.Хамник