Справа № 404/1294/25
Номер провадження 2/404/429/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд м. Кропивницького в складі:

головуючої судді Варакіної Н.Б.

при секретарі Щербини А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄЛ.ЕН.ГРУП» (, вул. Грушевського, 10, м. Київ) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову ТОВ «Стар Файненс Груп» про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» (позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач) про стягнення 36787 грн. заборгованості за кредитними договорами, в т.ч. за договором про надання фінансового кредиту № 10237-07/2024 від 10.07.2024 на суму 7600 грн. боргу, 12882 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 10260 - суми заборгованості за пенею (штрафами) та за договором про надання фінансового кредиту № 11333-07/2024 від 11.07.2024 на суму 1500 грн. боргу, 2520 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 2025 - суми заборгованості за пенею (штрафами). Вказані кредитні договори укладені між ОСОБА_1 (позичальник) та ТОВ «Стар Файненс Груп» (кредитор). 30.10.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп» укладено договір факторингу № 30102024, відповідно до умов якого право вимоги за договорами № 10237-07/2024 від 10.07.2024 та № 11333-07/2024 від 11.07.2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп».

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду.

10 квітня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 в особі представника адвоката Деревінської Л.В. надійшов відзив на позов, а02.05.2025 надійшло заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач позов не визнає, просить суд відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування відповідачем вказано на те, що позивач у даній справі не довів своє порушене право. Зокрема, не надав документи, що підтверджують повідомлення кредитором ТОВ «Стар Файненс Груп» боржникові ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за кредитними договорами саме товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», як фінансовій установі, чим порушено вимоги ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» та умови п.4.1.4. договорів фінансового кредиту від 10.07.2024 і від 11.07.2024 та п. 6.6. договору факторингу від 30.10.2024.

Крім того, не надано розрахунку заборгованості та інших документів, що засвідчують права, які передаються, що дає право боржникові не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до вимог ст. 517 ЦК України.

Відповідач також вважає, що на момент укладення договору факторингу від 30.10.2024, сума 27687 грн., яка складається із суми 12882 грн. заборгованість за нарахованими процентами, та сума 10260 грн. - заборгованості за штрафами за договором про надання фінансового кредиту № 102237-07/2024 від 10.07.2024 (всього на суму 23142 грн.), та сума 2520 грн. - заборгованість за нарахованими процентами і 2025 грн. - заборгованості за штрафами (всього на суму 4545 грн.) підлягала обов`язковому списанню кредитором ТОВ «Стар Файненс Груп», у силу Закону - п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Позивачем не подано належних доказів на спростування недійсності вимоги на загальну суму 27687 грн. суми процентів та штрафних санкції, яка підлягала списанню відповідно до вимог п. 18 Перехідних положень ЦК України, а особа звільненню від виконання цивільного обов`язку у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, що передбачено вимогами п. 4 ст. 14 ЦК України.

Крім того, відповідач вважає, що вимога № 28/11-55 від 28.11.2024 та вимога № 28/11-98 від 28.11.2024 позивача до відповідача про погашення заборгованості, не може бути доказом порушеного права ТОВ «Фінансова компанія « Ел.Ен.Груп», як фактора за договором від 30.10.2024, ще і тому, що у зазначених вимогах мова іде про погашення заборгованості за договорами про споживчий кредит від 17.06.2024 та 15.07.2024, які ОСОБА_1 з кредитором ТОВ «Стар Файненс Груп» чи новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп », не укладала.

Опис вкладень до поштових повідомлень про направлення ОСОБА_1 таких вимог, також свідчить про те, що вимоги були про погашення заборгованості по договорах від 17.06.2024 та від 15.07.2024.

Одночасно відповідач вказує на те, що штраф у вигляді 100% від тіла кредиту та 100% від суми нарахованих процентів, передбачені п. 5.3. договорів фінансового кредиту від 10.07.2024 та від 11.07.2024, є надмірно великим та не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.Відповідач просить суд використати своє дискреційне повноваження і зменшити заявлений позивачем розмір штрафу до справедливого розміру визначеного судом, враховуючи те, що наразі досі триває війна, що негативно впливає на фінансовий стан боржника.

Крім того, відповідач зазначає те, що на її адресу від позивача надійшов лист від 18.11.2024 про те, що заборгованість, згідно договору № 11333-07/2024 від 11.07.2024, перед ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» (первісний кредитор ТОВ «Стар Файненс груп») та персональні дані передано вже третій особі - ТДВ «Інтер-Ріск Україна», м. Київ, вул. Ж.Жабаєва, 7, на підставі договору № 1/10/2024-2 від 31.10.2024 для врегулювання заборгованості.

Зазначений лист від 18.11.2024 та вищевикладені обставини передачі права вимоги за кредитними договорами, взагалі викликали у ОСОБА_1 питання кому ж платити кошти та підозру щодо законності діяльності цих товариств та побоювання втратити свої і так незначні кошти, у разі виконання такої протиправної вимоги.

Відповідачем заявлено клопотання про залучення до участі у справі третьої особи ТОВ «Стар Файненс Груп», а також про зменшення розміру заявлених до відшкодування адвокатських послуг позивача до 1000 гр., як таких, що є не співмірними з обсягом виконаних робіт.

28.04.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає про те, що відповідач не спростував факту укладення договору, наданого до суду розрахунку заборгованості та факту отримання грошових коштів. Договори надання фінансових кредитів не визнано недійсними.

Зазначає також, що твердження відповідача про відсутність розрахунку заборгованості не відповідає дійсності, так як в матеріалах справи є два розрахунки заборгованості по двох кредитних договорах.

Вважає, що твердження відповідача стосовно незаконності нарахованих відсотків та штрафів спростовуються вимогами Закон України «Про споживче кредитування». А пункт 6-1 розділу 1Y «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено звільнення споживача за договором про споживчий кредит від обов`язку сплатити кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інших платежів, передбачених договором за прострочення виконання зобов`язання та списання такої заборгованості, виключено на підставі Закону № 3498-1Х від 22.11.2023. При цьому надає роз`яснення Національного Банку України від 24.01.2024, від 9.02.2024 із яких вбачається, що кредитор має право нараховувати штраф.

На підтвердження відступлення права вимоги на спірну суму надає реєстр боржників, який був додатком № 1 до договору факторингу № 30102024 від 30.10.2024, який, на його думку, підтверджує перехід права вимоги за кредитними договорами відносно боржника ОСОБА_1 від ТОВ «Стар Файненс Груп» до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп».

Заявляє клопотання про зменшення відповідачеві ОСОБА_1 її витрат на оплату правничої допомоги. Просить задовольнити позов повністю.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 травня 2025 року залучено до участі у справі третю особу ТОВ «Стар Файненс Груп» та відкладено розгляд справи до 09 липня 2025 року.

Третя особа ТОВ «Стар ФайненсГруп» правом надати пояснення суду не скористалася.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 укладено договори про надання фінансового кредиту № 10237-07/2024 від 10.07.2024 на суму 7600 грн. та № 11333-07/2024 від 11.07.2024 на суму 1500 грн. строком на 120 днів. Дата погашення кредиту відповідно до 06.11.2024 та 07.11.2024.

Відповідно до п.1.1., п.1.4., п. 5.3. п.5.3.1. договорів ТОВ «Стар Файненс Груп» надало ОСОБА_1 фінансові кредити на відповідні суми: тип кредиту - на власні потреби, тип процентної ставки: фіксована, денна процентна ставка становить 1,5 % за користування кредитом в межах строку кредитування, у випадку прострочення клієнтом сплати процентів, відповідно до графік платежів, нараховується штраф в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості, а також у випадку прострочення клієнтом сплати тіла кредит, відповідно до графіку платежів, нараховується штраф у розмірі 100% від простроченої суми.

Кредитні договори, в т.ч. додатки № 1 до них укладені сторонами в електронному вигляді, підписано позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19).

Вищевказаний кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Факт укладення договорів та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується.

30 жовтня 2024 укладено Договір факторингу № 30102024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт за договором ) та ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» (фактор за договором) відповідно до умов якого клієнт відступає фактору право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості), а фактор сплачує грошові кошти клієнту (п.1.1. договору).

Відповідно до умов договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнту (ціна продажу) за плату в сумі 2 828 392, 25 грн. до 31.10.2024 ( п. 7 договору), а клієнт відступає фактору права вимоги до боржників, які винили внаслідок невиконання умов кредитних договорів та які входять до портфеля заборгованості, включаючи тіло кредиту, відсотки за користування кредитом, за комісією, за неоплаченою неустойкою, загальний розмір яких становить 77 712 388, 06 грн.(п.2, п. 6.1. договору).

Для підтвердження дійсності права вимоги, що відступається, клієнт надає фактору документацію в порядку, передбаченому цим договором (п.6.2.2).

Відповідно до п. 2 договору до документації віднесено документи, які є у клієнт та засвідчують права, що передаються, а саме кредитний договір в оригіналі, детальний розрахунок простроченої заборгованості та всіх інших платежів по кожному платіжному періоду та підставу їх нарахування (оригінал), підтвердження переказу коштів на рахунок боржника, документи щодо ідентифікації та верифікації боржника, копії паспортів, довідок про присвоєння ідентифікаційного коду боржника, інші наявні документи, що засвідчують право вимоги до боржника.

Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (п.8.1.1).

Передача реєстру боржників підтверджується актом приймання-передачі такого реєстру згідно додатку № 2 до договору ( п.8.1.3).

За умовами пунктів 8.2., 8.3., 8.4., 8.5, 8.6 договору клієнт зобов`язується протягом 30 днів з дати укладення цього договору передати новому кредитору всю документацію щодо права вимоги до боржників, в т.ч. і на запит фактора. Факт здійснення передачі документації підтверджується актом приймання-передачі згідно додатку № 3 до договору.

Сторони погодили , що всі детальні розрахунки простроченої заборгованості за портфелем заборгованості, а також довідки про ідентифікацію, складені за формою, встановленою додатком № 6 до договору, повинні бути передані клієнтом фактору в строк до 30 червня 2025.

Згідно з пунктом 6.6. договору факторингу, клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором фактору, повідомити боржника, в порядку передбаченому ЗУ «Про споживче кредитування» про факт відступлення права вимоги за кредитним договором та передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 14.2. додатками до цього договору є додаток № 1 - форма реєстру боржників, додаток № 2 - форма електронного реєстру боржників, додаток № 3 - форма акту приймання-передачі документації, додаток № 4 - форма акту повернення одиничної ціни.

Додаток № 6 до договору в договорі факторингу від 30.10.2024 не зазначений.

Відповідно до копії Акту (додаток № 2) приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників за договором факторингу № 30102024 від 30.10.2024 року фактор ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» прийняв реєстр боржників кількістю 5667 на суму заборгованості 77 712 388 грн. 06 коп.

Згідно копії Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 30102024 від 30.10.2024, боржник ОСОБА_1 (порядковий номер 393 та 2523), ІПН НОМЕР_1 , номер кредитного договору № 10237-07/2024 має заборгованість за основною сумою боргу 7600 грн. боргу, 12882 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 10260 - суми заборгованості за пенею (штрафами) та за договором про надання фінансового кредиту № 11333-07/2024 має заборгованість за основною сумою боргу 1500 грн., 2520 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 2025 - суми заборгованості за пенею (штрафами).

Аналогічні дані наведені у розрахунку заборгованості за договором кредиту № 10237-07/2024 від 10.07.2024 на суму 7600 грн. боргу, 12882 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 10260 - суми заборгованості за пенею (штрафами), нарахованими за період з 10.07.2024 по 30.10.2024 та за договором про надання фінансового кредиту № 11333-07/2024 від 11.07.2024 на суму 1500 грн. боргу, 2520 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 2025 - суми заборгованості за пенею (штрафами) нарахованими за період з 11.07.2024 по 30.10.2024.

Разом з тим, такий розрахунок здійснений за підписом директора ТОВ «Стар Файненс Груп» , тобто третьою особою у справі, без дати його складання.

Докази того, що цей розрахунок є складовою документації, яка згідно з умовами договору факторингу від 30.10.2024 повинна бути передана відповідно до затвердженої форми акту приймання передачі документації ( додаток № 3 до договору), позивачем не подано.

Позивачем не надано також доказів передачі клієнтом фактору і будь-якої іншої документації, передбаченої п.2 , п.8.6. договору від 30.10.2024.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про повідомлення та направлення інформації боржнику ОСОБА_1 про відступлення прави вимоги за договорами кредиту № 10237-07/2024 від 10.07.2024 та № 11333-07/2024 від 11.07.2024, як то передбачено договорами фінансового кредиту (п.4.1.4 - обов`язок кредитора повідомити боржника про відступлення права вимоги) та договором факторингу (п.6.6.).

За вимогами ст.18 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції станом на момент укладення з ОСОБА_1 договорів про надання кредиту, відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Кредитодавець, який відступив право вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучив колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит новому кредитору або залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості повідомити споживача у спосіб, визначений частиною першою статті 25 цього Закону та передбачений договором про споживчий кредит, про такий факт та про передачу персональних даних споживача, а також надати інформацію про нового кредитора або колекторську компанію відповідно (найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження, інформацію для здійснення зв`язку - номер телефону, адресу, адресу електронної пошти). Зазначений обов`язок зберігається за новим кредитором у разі подальшого відступлення права вимоги за відповідним договором.

Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуг факторингу.

Також, за умовами п.6.6. договору факторингу № 30102024 від 30.10.2025 Клієнт, тобто ТОВ «Стар Файненс Груп», протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит, зобов`язаний повідомити Боржника, в порядку, передбаченому ЗУ «Про споживче кредитування», про факт відступлення права грошової вимоги за кредитним договором, передачу персональних даних Боржник, а також надати інформацію про фактора, тобто ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» .

Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Такого повідомлення від ТОВ «Стар Файненс Груп» Дигас Р.Г., як Боржник, не отримувала. Доказів такого повідомлення Позивачем суду та відповідачеві ОСОБА_1 , разом з позовною заявою, не подано.

Оцінюючи доводи позивача на предмет набуття ним права грошової вимоги до відповідача за наведеним вище кредитними договорам, які укладалися ОСОБА_1 з ТОВ «Стар Файненс Груп», суд відзначає наступне.

Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні. Так, положеннями статті визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

За договором факторингу фактор передає грошові кошти клієнту, за що отримує право вимоги за грошовим зобов`язанням боржника та плату за надані грошові кошти, а клієнт - отримує грошові кошти, за що передає право вимоги до боржника та сплачує плату за отримані кошти.

За договором факторингу відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату.

Ціна договору факторингу визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги. Розмір винагороди фактора може встановлюватись по-різному, наприклад, у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю.

Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому, сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу.

Згідно з частиною першою статті 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Такі правові висновки щодо кваліфікуючих ознак договору факторингу виклала Велика Палата Верховного Суду в постановах від 11 вересня 2018 у справі № 909/968/16, від 31 жовтня 2018 у справі № 465/646/11, від 11 жовтня 2019 у справі № 910/13731/17 та від 10 жовтня 2020 у справі № 638/22396/14-ц.

Належними та допустимими доказами відступлення права вимоги є докази, які підтверджують належність виконання правонаступником своїх фінансових зобов`язань за договором відступлення прав вимоги, у зв`язку з чим перехід прав та обов`язків до правонаступника можуть підтверджувати відповідні первинні документи щодо повної оплати відступлення права вимоги (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №910/16109/14).

Отже, як вбачається, предметом укладеного 30.10.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт за договором ) та ТОВ «ФК «Ел. Ен. Груп» (фактор за договором) договору факторингу № 30102024 є відступлення права вимоги за зобов`язаннями до боржників за плату.

Даних щодо здійснення оплати відступлення права вимоги позивачем за даними договорами не надано.

Крім того, Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 755/2284/16-ц.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Суд вважає, що додатки до договору факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, без зазначення дати його укладення та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Долучені до позовної заяви документи (договір та додаток до нього, а також таблиця з персональними даними відповідача та умовами кредитування), не містять доказів перерахунку кредитних коштів боржникові.

Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, здійснений за підписом директора ТОВ «Стар Файненс Груп», без дати його складання, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості.

Відтак, і інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Тим більше, що доказів передачі всієї документації на підтвердження дійсності права вимоги згідно п. 6.2.2. договору, на момент звернення з позовом до суду позивачем не надано. Більше того, з врахуванням умов п. 8.6. ( строк передачі всіх детальних розрахунків та інших документів - до 30.06.2025 ), таких доказів позивачем не подано і після 30.06.2025.

Крім того, відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства, що передбачено ч. 4 ст.14 ЦК України

Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта, як зазначено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц (провадження № 61-4393сво18)).

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд зробив правові висновки щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів.

Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23) зазначено, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.01.2025 у справі № 751/3052/23.

Тому, за наведених та досліджених обставин, наведеного правового обґрунтування та викладеної правової позиції Верховного Суду, яка є обов`язковою для застосування судами при прийнятті рішення, суд приходить до висновку про те, що на суму 12882 грн. - заборгованості за нарахованими процентами, та на 10260 грн. суми заборгованості за штрафами за договором про надання фінансового кредиту № 102237-07/2024 від 10.07.2024 (всього на суму 23142 грн.), та на 2520 грн. - заборгованості за нарахованими процентами і 2025 грн. заборгованості за штрафами (всього на суму 4545 грн.) за договором про надання фінансового кредиту № 11333-07/2024 від 11.07.2024, підлягали обов`язковому списанню відповідно до вимог наведених правових актів ТОВ «Стар Файненс Груп», як кредитором за названими договорами.

В зв`язку з цим, та з врахуванням вимог ст. 514 ЦК України, суд вважає, що по договору факторингу № 30102024 від 30.10.2024, укладеному між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп» (фактор), передана недійсна вимога на загальну суму 27687 грн, із якої 12882 грн. - заборгованості за нарахованими процентами, та на 10260 грн. суми заборгованості за штрафами за договором про надання фінансового кредиту № 102237-07/2024 від 10.07.2024 (всього на суму 23142 грн.), та на 2520 грн. - заборгованості за нарахованими процентами і 2025 грн. заборгованості за штрафами (всього на суму 4545 грн.) за договором про надання фінансового кредиту № 11333-07/2024 від 11.07.2024, що є підставою для відмови в позові в цій частині.

Заперечення позивача щодо правових підстав обов`язку кредитора списати зазначену суму ґрунтуються лише на умовах п. 6 Прикінцевих та перехідних положень до ЗУ «Про споживче кредитування» та роз`ясненні Національного Банку України та не спростовує правової позиції Верховного Суду, викладеної щодо застосування п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та ст. 14 ЦК України.

Вимога позивача № 28/11-55 від 28.11.2024 та вимога № 28/11-98 від 28.11.2024 до відповідача про погашення заборгованості, не може бути доказом порушеного права ТОВ «Фінансова компанія « Ел.Ен.Груп», як фактора за договором від 30.10.2024, ще і тому, що у зазначених вимогах мова іде про погашення заборгованості за договорами про споживчий кредит від 17.06.2024 та 15.07.2024, які ОСОБА_1 з кредитором ТОВ «Стар Файненс Груп» чи новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Ел. Ен. Груп », не укладала.

Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав ( п. 6.3. дог факторингу від 30.10.2024), не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості, в т.ч. тіло кредиту, за відсотками, за пенею (штрафами), оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України).

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, позивачем не було надано належних та достатніх доказів порушеного права на момент звернення з позовом до суду ,а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (п.1, 4 ч. 3 ст. 132 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 - 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Доказами в цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч.1 ст. 76 ЦПК України).

Частиною 8 статті 141 ЦІІК України встановлено, що докази розміру витрат , які сторона сплатила у зв`язку із розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником відповідача надано: договір про надання правничої допомоги №1 від 19.02.2025, за умовами пунктів 1, 2, 4 якого Клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу щодо представництва інтересів Клієнта у справі № 404/1294/25, зокрема, та не виключно, дослідження доказів, наданих до позову у справі № 404/1294/25, складання та направлення будь-яких процесуальних документів (відзив, заперечення, клопотання, заяви, тощо); участь в судових засіданнях в суді першої інстанції, за що клієнт сплачує Адвокату гонорар у фіксованій сумі 4000 грн.

На виконання зазначеної угоди Дигас Р.Г. оплачено послуги Адвоката, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 179582266.1:WEB від 20.02.2025 на суму 4000 грн.

Крім того, витрати, понесені відповідачем на оплату послуг, наданих адвокатом, підтверджуються детальним описом наданих послуг, актом виконаних робіт, а тому ці витрати суд стягує з позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія Ел.Ен. Груп» до ОСОБА_1 про стягнення 36787 грн. заборгованості - відмовити.

Стягнути з позивача ТОВ «Фінансова компанія ЕЛ.ЕН. ГРУП» () на користь відповідача ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на послуги професійної правничої допомоги у розмірі 4000 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття.

Відомості про учасників справи:

Позивач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ел.Ен.Груп», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 10, .

Відповідач - ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2

Повний текст судового рішення складено 23.07.2025.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Б. Варакіна