Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.07.2025 Справа №607/28070/24 Провадження №2/607/1034/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Гайдук М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В :

27 грудня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла позовна заяваТовариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (надалі ТзОВ «Бізнес позика») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 471089-КС-002 від 11.04.2024 в розмірі 56 013,03 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 19 889,25 грн; сума прострочених платежів по процентах 36 123,78 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 11.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 471089-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Так, ТзОВ «Бізнес позика»11.04.2024 направлено відповідачеві пропозицію (оферту) укласти Договір №471089-КС-002 про надання кредиту. 11.04.2024 відповідач прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №471089-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено відповідачеві через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Таким чином,11.04.2024 між ТзОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Договір №471089-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2 Договору кредиту, ТзОВ «Бізнес позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою. Пунктом 3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТзОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № НОМЕР_2 , яку вказано відповідачем при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, а лише частково сплатила кошти на загальну суму 12 990,00 грн., у Боржника станом на 18.12.2024 року утворилась заборгованість за Договором № 471089-КС-002 про надання кредиту, в розмірі 56 013,03 грн., з яких:сума прострочених платежів по тілу кредиту 19 889,25 грн; сума прострочених платежів по процентах 36 123,78 грн..

Ухвалою суду від 01 січня 2025 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву не подала.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася, з невідомих суду на те причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ТзОВ «Бізнес Позика» 11.04.2024 направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір № 471089-КС-002 про надання кредиту, яка у свою чергу прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору № 471089-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-6619, на номер телефону, який був зазначений відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті.

Таким чином, 11.04.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено Договір № 471089-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2 Договору кредиту, ТзОВ «Бізнес позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності (Далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Договором визначено основні умови: тип кредиту - кредит; строк, на який надається кредит - 24 тижні; стандартна процентна ставка з Кредитом: в день 2 %, комісія за надання кредиту: 3 000,00 грн.; загальний розмір наданого кредиту: 20 000, 00 грн.; термін дії договору: до 26.09.2024 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 51 960,00 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9 127,54 процентів; мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; цей кредит є споживчим кредитом (п.2 Договору).

Відповідно до п.3.2. Договору, протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою, вказаною у п. 2.4 Договору на залишок заборгованості по Кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, в залежності від дотримання Позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору.

Також, з Договору вбачається, що між сторонами узгоджений графік повернення кредиту.

Відповідно до Паспорту споживчого кредиту, що підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9567 11.04.2024 о 20:00:12, встановлено суму кредиту 20 000,00 грн., строк кредитування 169 днів, мета отримання кредиту - на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом трьох робочих днів, тип процентної ставки - фіксована, комісія за надання кредиту 3 000,00 грн.

До вказаного договору додані пропозиція (оферта) щодо укладання договору, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта.

З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення.

Згідно з наданим розрахунком, який надав позивач, у відповідача станом на 20.12.2024 утворилась заборгованість за Договором № 471089-КС-002 про надання кредиту від 11.04.2024, в розмірі 56 013,03 грн., з яких:

-сума прострочених платежів по тілу кредиту 19 889,25 грн;

-сума прострочених платежів по процентах 36 123,78 грн. за період з 11.04.2024 по 26.09.2024;

ТзОВ «Бізнес Позика», свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти на загальну суму 20 000,00 грн., що підтверджується Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 1213/12 від 18.12.2024 р., про перерахування ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 грошових коштів в сумі 20 000, 00 грн. на карту «MONOBANK» НОМЕР_4 .

Крім цього, із наявного при матеріалах справи розрахунку вбачається надання позивачем зазначеної суми кредитних коштів відповідачу, а також здійснення часткового погашення їх відповідачем.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Також, статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частина п`ята ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

На підтвердження укладення договору № 471089-КС-002 від 11.04.2024 позивачем надано послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 11.04.2024 о 18:26:18 клієнт, використовуючи номер телефону, зазначений нею та електронну пошту, зайшла у особистий кабінет на сайті https//my.tpozyka.com, надала всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції клієнту, ознайомилася з офертою Товариства, здійснила акцептування умов оферти шляхом надсилання Товариству акцепту та підписання одноразовим ідентифікатором.

Одноразовий ідентифікатор направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер, який вказувався при реєстрації на сайті.

Кредитний договір був підписаний відповідачем 11.04.2024 о 20:02:30 шляхом введення отриманого від позичальника одноразового ідентифікатора в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https//my.tpozyka.com.ua/

Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20).

Будь-яких доказів на спростування того, що договір був укладений в електронному вигляді, відповідачем не надано.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором.

Відповідач доказів, які б спростовували твердження позивача суду не надав.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у зв`язку з чим, у неї утворилась заборгованість. При цьому, проаналізувавши надані суду докази, суд вважає, що вимоги позивача у частині стягнення із відповідача заборгованості по тілу кредиту є підставні та підлягають до задоволення на суму 19889,25 грн.

Щодо нарахування відповідачу відсотків суд зазначає наступне.

Так, у пункті 2.14 вказаного договору №471089-КС-002 про надання кредиту від 11.04.2024 вказано, що мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом.

Таким чином, судом встановлено, що кредитні правовідносини, які виникли між сторонами мають споживчий характер, а тому на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, позивачем проведено нарахування відповідачу відсотків із 11.04.2024 по 26.09.20242 та заборгованість за нарахованими відсотками за вказаний період становить 36123,78 грн. При цьому, відповідно до даного розрахунку розмір відсоткової ставки у день визначений позивачем у розмірі 2,0 %, відповідно до умов укладеного договору.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX внесені зміни, зокрема, до Закону України Про споживче кредитування.

Так, пунктом 12 частини першої статті 1 Закону України Про споживче кредитування визначено, що денна процентна ставка це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Стаття 8 Закону України Про споживче кредитування визначила, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів -1,5%.

При цьому, відповідно до п. 2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.

Таким чином, максимальний розмір денної процентної ставки з 24.12.2023 не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладені до набрання Законом України № 3498-IX: протягом перших 120 днів - 2,5% (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів 1,5% (до 20.08.2024 включно); починаючи з 241 дня 1% (з 21.08.2024).

Договір №471089-КС-002 про надання кредиту (споживчий кредит), укладений між ТзОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 11.04.2024, тобто уже після набрання чинності відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення Закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у порядку передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у розмірі не більшому, ніж 1%.

З урахуванням наведеного, суд відхиляє наданий розрахунок заборгованості у частині нарахованих відповідачу відсотків, оскільки вважає, що такі відсотки відповідачу слід нараховувати з урахуванням обмеження максимального розміру денної процентної ставки до 1% з урахуванням вимог зазначеного Закону.

Таким чином, суд вважає, що заборгованість відповідача за нарахованими відсотками за період з з 11.04.2024 по 26.09.2024 (період кредитування передбачений договром) становить 33800 грн,, що розраховується наступним чином (20 000*1/100) * 169 =33800 грн., де 169 - кількість днів кредитування).

Відтак, враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що позов у частині стягнення із відповідача заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом слід задовольнити частково на суму 33800 грн.

Таким чином, враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості не надала, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних нею кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає до часткового задоволення в сумі 52 889,25 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 19 889,25 грн; сума прострочених платежів по процентах 33800 грн., нарахованих у межах строку кредитування за період 11.04.2024 по 26.09.2024.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачем, ТзОВ «Бізнес Позика» при зверненні до суду через систему «Електронний суд» був сплачений судовий збір в розмірі 2 422 грн 40 коп., а тому слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

Позовну заявуТовариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути зОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ) заборгованість за кредитним договором №471089-КС-002 від 11.04.2024 в сумі 52 889 (п`ятдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят дев`ять) грн. 25 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан