ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/420/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" червня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Заставенко М.О.

присяжних: Кубарєвої О.В., Кравченка І.В.,

з секретарем судового засідання Пічкур А.О.,

за участі:

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

представник заінтересованої особи адвоката Євсєєва В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з заявою окремого провадження про визнання недієздатним її племінника ОСОБА_3 .

Ухвалою судді від 25.11.2024 відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду за правилами окремого провадження на 22.01.2024.

24.12.2024 від ОСОБА_3 надішли пояснення на заяву, у яких він посилався, зокрема, на те, що ОСОБА_1 не є його близьким родичем та членом сім`ї, а відтак вона не може звертатись до суду із заявою про визнання його недієздатним.

Ухвалою суду від 07.04.2025 справа передана за підсудністю для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва.

15.05.2025 матеріали справи надійшли до Дарницького районного суду м. Києва та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 передані на розгляд судді Заставенко М.О.

Протоколом автоматизованого визначення присяжних від 19.05.2025 визначено присяжних Кравченка І.В., Кубарєву О.В. для розгляду справи.

Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 20.05.2025 справа прийнята до розгляду та призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні 25.06.2025 за результатами обговорення питання правомірності звернення ОСОБА_1 із даною заявою до суду та вивчення матеріалів справи, суд дійшов до висновку залишення заяви без розгляду з таких підстав.

За приписами ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Заявник є тіткою особи, яку вона просить визнати недієздатним - ОСОБА_3 .

У Цивільному кодексі України (далі по тексту ЦК України) та Сімейному кодексі України (далі по тексту - СК України) відсутні норми, які б визначали перелік близьких родичів, проте такий перелік міститься у статті 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі по тексту КПК України).

Так згідно з цією нормою близькими родичами та членами сім`ї вважаються - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї», членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Також статтею 68 ЦК України опосередковано розкривається визначення близького родича, а саме вказано, що опікун, його дружина, чоловік та близькі родичі (батьки, діти, брати, сестри) не можуть укладати з підопічним договорів, крім передання майна підопічному у власність за договором дарування або у безоплатне користування за договором позички.

З матеріалів справи вбачається, що заяву про визнання ОСОБА_3 недієздатним подано його тіткою.

Системний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що тітка не є близьким родичем.

Вирішуючи питання, чи може заявниця вважатись членом сім`ї ОСОБА_3 , суд ураховує, що останній цей факт заперечує, вказуючи, що вони не проживали постійно разом і не вели спільного господарства, він з 2023 року постійно проживає в спеціальному центрі реабілітації де отримує повний пансіон та медичне забезпечення, оплату якого здійсню ОСОБА_4 , доказів на спростування його тверджень матеріали справи не містять.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 30.11.2023 проживає за адресою: АДРЕСА_1 на підставці договору про надання послуг з тимчасового проживання у аналогічних засобах розміщення укладеному між установою та ОСОБА_4 - особою, яка уклала з ОСОБА_3 договір довічного утримання.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 не є членом сім`ї ОСОБА_3 .

За наведених обставин, ОСОБА_1 не може бути заявником у справі про визнання ОСОБА_3 недієздатним.

Статтею 2 ЦПК України установлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Отже за змістом наведених правових норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, а захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до положень частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства,

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною сьомою цієї норми окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Аналогічне визначення поняття окремого провадження як виду непозовного цивільного судочинства наведене у частині першій статті 293 ЦПК України.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 294 ЦПК України).

Частиною другою статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи недієздатною.

Оскільки чинний цивільний процесуальний закон не містить норм, які б регламентували подібну правову ситуацію, суд вбачає підстави для застосування аналогії закону, що передбачено частиною дев`ятою статті 10 ЦПК України.

Відповідно до положень пунктів 1, 2 частини першої статті 257 цього Кодексу суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності, та якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Отже, за наведених вище обставин заява ОСОБА_1 не може бути розглянута по суті, а тому суд із застосуванням аналогії закону вбачає підстави для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 257, 258, 260, 296, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування в особі Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02.07.2025.

Головуючий

Присяжні: