Справа № 196/661/22
№ провадження 2/196/4/2025
09 липня 2025 року с-ще Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,
учасники справи та представники учасників справи:
представник позивача - адвокат Скопіч Андрій Васильович,
відповідачка ОСОБА_2 ,
представник відповідачки - адвокат Монастиренко Сергій Миколайович,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування реєстрації права власності, -
Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Скопіч А.В., звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування реєстрації права власності.
В обґрунтування позовних вимог вказав, що ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16 серпня 2022 року відповідачку ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. ч. 3, 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Ухвалою суду встановлено, що 19.06.2009 року відповідачка ОСОБА_2 , маючи умисел на підроблення офіційного документа, усвідомлюючи протиправність своїх дій, звернулася до секретаря Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Омелян Інни Михайлівни з проханням скласти та зареєструвати заповіт від імені її матері ОСОБА_3 без її присутності, в якому єдиним спадкоємцем була б відповідачка.
В цей же день ОСОБА_4 , погодившись на прохання відповідачки скласти потрібний їй заповіт.
Підпис від імені ОСОБА_3 в графі «Підпис» у заповіті ОСОБА_3 від 19.06.2009 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Омелян І.М., зареєстрованого в реєстрі за №23, виконані відповідачкою.
Враховуючи викладене позивач просить:
- скасувати державну реєстрацію права власності, номер запису про право власності /довірчої власності 21034796, дата, час державної реєстрації 21.06.2017 року 15:51:11, державний реєстратор Фрізен Наталія Юріївна, Царичанська державна нотаріальна контора, Дніпровський районний нотаріальний округ Дніпропетровської області. Підстава внесення запису: Рішення про реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 35796542 від 21.06.2017 року 15:56:35, Фрізен Наталія Юріївна, Царичанська державна нотаріальна контора, Дніпровського районного нотаріального округу, Дніпропетровської області;
- судові витрати покласти на відповідачку, а також стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги адвоката в сумі 6 000 грн.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05.10.2022 р. відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.24).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2023 р. витребувано від державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. належним чином завірену копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 45).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 21.03.2023 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.94).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2023 р. провадження по даній справі було зупиненодо набрання законної сили судовим рішенням по цивільній справі №196/718/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 119-121).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2025 р. провадження по даній справі було поновлено (а.с.135).
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Скопіч А.В. у судовому засіданні позов підтримали з підстав викладених у позові, просили позовні вимоги задовольнити. У подальшому представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання 09.07.2025 року у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 у судовомузасіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні. У подальшому подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.
Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Монастиренко С.М. у судовомузасіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, оскільки позивач не прийняв спадщину, його права не порушені. У подальшому подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить залишити без задоволення.
Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт.Царичанка Царичанського району Дніпропетровської області померла мати позивача та відповідачки - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 21.10.2014 року (а.с. 35, 62 зворот - 63, 99).
Згідно довідки виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 30.03.2015 р. №22, ОСОБА_3 була зареєстрована та постійно мешкала одна з 1979 року і на день смерті, т.б. 19 жовтня 2014 року, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54 зворот).
03.04.2015 р. відповідачка ОСОБА_2 подала державному нотаріусу Царичанської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_3 за заповітом, у якій зазначила, що на день смерті матері залишилось спадкове майно, що складається з приватизованої земельної ділянки, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області, на підставі якої була заведена спадкова справа №62/2015 ( а.с. 54).
У дублікаті заповіту від 19 червня 2009 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ляшківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області Омелян І.М., який міститься в матеріалах спадкової справи №62/2015, зазначено, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла своїй дочці ОСОБА_2 земельну ділянку належну їй на праві власності на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ДП №116941 (а.с. 64).
Інші спадкоємці, які у встановленому законом порядку прийняли спадщину, відсутні, що підтверджується копією спадкової справи №62/2015 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ( а.с.50-81).
Згідно ухвали суду від 16.08.2022 р. умисні дії ОСОБА_2 були кваліфіковані за ч. 3 ст.358 КК України, як підроблення офіційного документа, який посвідчується іншою особою, яка має право посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб. В ухвалі суду, зокрема, зазначено, що ОСОБА_2 , маючи на руках заповіт у період із 19.06.2009 по 20.06.2009 достовірно знаючи, що не вправі підписувати заповіт від заповідача своєї матері ОСОБА_3 , повністю усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, власноручно заповнила в заповіті графу «Прочитано мною вголос, власноручно підписано» та підробила підпис своєї матері ОСОБА_3 .
З урахуванням приписів ч.6 ст. 82 ЦПК України вищевказана ухвала суду у даному випадку є обов`язковою для суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Посилаючись на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 16.08.2022 р. у справі №196/81/22, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Статтею 1301 ЦК України визначені підстави визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.
Згідно ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 463/1540/14-ц, аналіз статті 1301 ЦК України свідчить, що заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину.
Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси такої особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести конкретні факти порушення його прав та інтересів оскаржуваним свідоцтвом про право на спадщину.
Критерієм заінтересованості позивача в оспорюванні свідоцтва про право на спадщину є: 1) права і законні інтереси позивача безпосередньо порушені свідоцтвом про право на спадщину; 2) у результаті визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину майнові інтереси позивача будуть відновлені.
Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України позивач ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_3 .
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
У даному випадку судом встановлено, що мати сторін у справі - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно не проживав із спадкодавцем та впродовж шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не подавав нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Отже, ОСОБА_1 у передбаченому законом порядку не вчинив дій щодо прийняття спадщини та з часу її відкриття не заявив про свої спадкові права.
Позивач ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері.
Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11.04.2024 р. уцивільній справі №196/718/23 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини було задоволено повністю та визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - ОСОБА_3 , тривалістю три місяці, який обчислювати з дня набрання рішенням законної сили (а.с.152-160).

Однак, постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 грудня 2024 року у справі №196/718/23 вищевказане рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2024 року було скасоване та ухвалене нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с.161-163).

У постанові Дніпровського апеляційного суду від 04.12.2024 р. зазначено, що причини, зазначені позивачем у позові, які пов`язані з порушенням кримінальної справи та її розглядом щодо заповіту матері, не є поважними, адже це не є об`єктивною, непереборною перешкодою для звернення із заявою про прийняття спадщини. Позивач не є особою, який прийняв спадщину, а, відтак, і відсутні правові підстави для задоволення позову, адже позивач, достеменно будучи обізнаним про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, не подавши своєчасно заяву про прийняття спадщини без поважних причин, вважається таким, що не прийняв її.

Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2025 р. було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 04.12.2024 р. (а.с. 128-133).

Відповідно до приписів ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не є особою, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , суд доходить висновку, що оспорюване свідоцтво про право на спадщину за заповітом на його спадкові права не впливає та їх не порушує.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 463/579/18.

Отже, у даному випадку спадкові права позивача не порушені.

Суд зазначає, що відсутність порушення оспорюваним свідоцтвом про право на спадщину прав та інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові, а тому суд не надає оцінку спірному свідоцтву про право на спадщину на предмет його відповідності вимогам законодавства (подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, у п.5.30 постанови Верховного Суду від 22.11.2023 у справі №917/1531/21).

Позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності є похідною від вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Згідно ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрат и на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Враховуючи викладене, те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме на професійну правничу допомогу, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 78-80, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину та скасування реєстрації права власності - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 . Повне рішення складено 18 липня 2025 року.

Суддя Л.П. Бабічева