ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3883/24 Головуючий суддя І інстанції Цвірюк Д. В.
Провадження № 22-ц/818/1918/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про повернення безпідставно набутого майна (коштів)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сайтарли Антона Петровича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року, у справі № 638/3883/24, за позовом Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах Харківської митниці до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням,

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова в інтересах Харківської митниці із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

Позовна заява мотивована тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 11.01.219 року за ч.2 ст.367 КК України за фактом неналежного виконання упродовж 2018 року службових обов`язків службовими особами Державної митної служби України через несумлінне ставлення до них, усупереч вимогам Митного кодексу України, під час здійснення контролю правильності визначення коду товару імпортованого ТОВ «Ваміп Сервіс», що призвело до тяжких наслідків, заподіяних державі в особі Харківської митниці ДФС у вигляді ненадходження фіскальних платежів у особливо великих розмірах. Під час досудового розслідування встановлено, що головний державний інспектор митного поста «Харків-центральний» Харківської митниці ДФС ОСОБА_1 упродовж 2018 року допустив неналежне виконання своїх службових обов`язків під час митного оформлення товару в режимі «Імпарт» по митним деклараціям та здійснення митної формальності контроль правильності класифікації товару «Розчинники складні органічні, для видалення фарб та лаків»: - Інгібітор видалення відкладень КЗ + загальною вагою 340 т., ввезеного на митну територію України ТОВ «Ваміп Сервіс» без сплати обов`язкових митних платежів на загальну суму 4 457 066 гривень.

Вказав, що під час досудового розслідування слідчим 03.06.2021 року повідомлено про підозру ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України. Постановою старшого слідчого СВ ТУ ДБР у м.Полтаві від 24.06.2020 року Слобожанську митницю Держмитслужби залучено як потерпілу особу від зазначеного кримінального правопорушення. Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 направлено до Дзержинського районного суду м.Харкова. Процесуальним керівником у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Слобожанської митниці Держмитслужби про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 4 457 066 гривень. Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.09.2023 року у справі №638/11316/19 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності в частині вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст.367 ч.2 КК України у кримінальному провадженні №0000188 від 02.06.2021 року, кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, цивільний позов до ОСОБА_1 залишено без розгляду, роз`яснивши прокурору право пред`явлення його до суду в порядку цивільного судочинства. Вказана ухвала суду набрала законної сили 06.10.2023 року.

Зазначає, що Харківська митниця є органом державної влади, уповноваженим на захист інтересів держави у спірних правовідносинах. Окружною прокуратурою відповідно до вимог ст.23 закону України «Про прокуратуру» направлено лист до Харківської митниці від 23.11.2023 року за №55-104-6644вих-23 з проханням повідомити чи вживалися Митницею заходи щодо усунення допущених порушень чинного законодавства, виявлених під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, у тому числі шляхом звернення до суду з відповідним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави майнової шкоди в розмірі 4 457 066 гривень. Згідно відповіді Харківської митниці від 13.12.2023 року Митницею не вживались заходи позовного характеру до ОСОБА_1 та на теперішній час Харківська митниця не має підстав для подання відповідного позову, оскільки немає доказів для обґрунтування позову. Також не було подано позову митницею і під час досудового розслідування кримінального провадження. Тривале нездійснення митницею захисту інтересів держави у спірних правовідносинах є підставою для подання позову безпосередньо прокуратурою. З огляду на викладене, окружною прокуратурою відповідно до вимог ч.4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» листом від 21.02.2024 року письмово повідомлено Харківську митницю про намір звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах.

На підставі вищевикладеного, керівник Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах Харківської митниці просив суд стягнути з відповідача на користь держави в особі Харківської митниці збитки, завдані кримінальним правопорушенням у розмірі 4 457 066 гривень.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави в особі Харківської митниці збитки, завдані кримінальним правопорушенням, в розмірі 4 457 066 (чотири мільйони чотириста п`ятдесят сім тисяч шістдесят шість) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 66 855 гривень 99 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір у розмірі 1514 гривень.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Сайтарли Антон Петрович подав апеляційну скаргу, у якій просить суд рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Вказано, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов.

Зазначено, що оскаржуваним рішенням суд стягнув з ОСОБА_1 на користь держави в особі Харківської митниці збитки у вигляді несплачених митних платежів (мито, акцизний податок та податок на додану вартість) в розмірі 4 457 066,00 грн. Тобто, суд стягнув з ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4 457 066,00 грн., які за своєю правовою природою є митними платежами, які на думку суду мали бути сплачені до бюджету під час ввезення ТОВ «ВАМІП СЕРВІС» товарів на митну територію України, але не були сплачені внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_1 . Вважає, що стягнуті судом суми є не збитками держави, завдані злочином, а несплаченими податками і зборами, порядок яких регулюються податковим та бюджетним законодавством України, а не ЦК України, а платником таких сум згідно відповідних норм п.п.212.1.3 п.212.1 ст.212 ПК України та п.1 ч.1 ст.276 МК України є не відповідач ОСОБА_1 , а інша особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених вказаними нормами. Згідно вищевказаних норм права належним платником вказаних податків вважає ТОВ «ВАМІП СЕРВІС», яка є особою (імпортером) яка здійснювала ввезення товарів на митну територію України. Вищевказаного суд першої інстанції не врахував, що на думку апелянта призвело до прийняття незаконного рішення у справі.

Вказано, що суд першої інстанції фактично ототожнює ухвалу суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, із обвинувальним вироком суду.

Апелянт також вважає, що суд неправильно тлумачить ч.6 ст.82 ЦПК України щодо преюдиційного значення ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності для розгляду цивільної справи про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Ухвалою суду від 28.09.2023 року по справі № 638/11316/19 не встановлювалися обставини які були покладені в основу пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 2 ст. 367 КК України.

Також судом не досліджувалися та не оцінювалися докази по справі, перш за все докази сторони захисту. В своїй ухвалі суд виклав зміст пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 2 ст. 367 КК України, згідно наявного у справі обвинувального акта, а також відзначив, що ОСОБА_1 своєї вини не визнав. Суд залишив без уваги та не надав жодної оцінки доказам, які витребував своєю ухвалою під час підготовчого провадження.

Відповідно до частин 1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2023 року у справі №638/11316/19 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов Харківської обласної прокуратури в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_1 майнової шкоди залишено без розгляду.

З покликанням на вказану ухвалу суду, яка не оскаржувалась та є чинною на день розгляду справи, суд вказав, що внаслідок противоправної поведінки відповідача шкода, спричинена недоборами до бюджету обов`язкових платежів стала об`єктивним наслідком протиправної поведінки ОСОБА_1 .

За таких підстав доводи представника відповідача на спростування шкоди, вини ОСОБА_1 у її спричиненні та причинний зв`язок із ними є неспроможними та зводяться до переоцінки доказів кримінального провадження, які покладено у висновки рішення в кримінальному провадженні про закриття , яке набуло статусу остаточного.

З огляду на вищевказане суд виснував, що відповідачем під час його службової діяльності було завдано державі шкоди у вигляді несплачених до бюджету сума мита складає 186 802,92 грн., акцизного податку 3 527 418,76 грн., ПДВ 742 844,32 грн, отже вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь держави в особі Харківської митниці.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи, а доводи скарги їх не спростували.

Судом встановлені наступні обставини.

Відомості щодо вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення-злочину були внесені до ЄРДР 02.06.2021 за № 0000188 за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України.

Як вбачається із диспозиції ч. 2 ст. 367 КК України підставою для кваліфікації вказаного кримінального правопорушення наявність спричинення винною особою тяжких наслідків. Розмір яких визначено Приміткою 4 до ст.364 КК України тобто такі, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

03.06.2021 ОСОБА_1 слідчим другого слідчого відділу ТУДБР у м. Полтаві повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України.

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ст. 367 ч. 2 КК України, а саме як службова недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2023 року у справі № 638/11316/19 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Цивільний позов Харківської обласної прокуратури в інтересах держави про стягнення з ОСОБА_1 майнової шкоди залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлена ухвала, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд у вищезазначеній ухвалі при закритті провадження встановив, що у зв`язку з неналежним виконанням своїх службових обов`язків інспектором митного поста «Харків - центральний» Харківської митниці ДФС ОСОБА_1 під час митного оформлення товару в режимі імпорт по митним деклараціям: ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/19543 26.04.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/19544 26.04.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/019298 25.04.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/20835 04.05.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/21559 08.05.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/22715 16.05.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/32061 04.07.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/33971 16.07.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/39661 15.08.2018, ЇМ 40 ДЕ UA807170/2018/40509 20.08.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/41426 27.08.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/41793 29.08.2018, ЇМ 40 ДЕ UA807170/2018/41792 29.08.2018, ЇМ 40 ДЕ UA807170/2018/46710 27.09.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/46709 27.09.2018 та здійснення митної формальності - контроль правильності визначення коду товару - «Розчинники складні органічні, для видалення фарб та лаків: - Інгібітор видалення відкладень КЗ +, ТУ 2411-004-18» вагою 340 тон, ввезеного на митну територію України ТОВ «Ваміп Сервіс» в період часу з квітня 2018 року по вересень 2018 року та в порушення вимог статті 69 Митного кодексу України в частині правильності класифікації товарів, в порушення вимог ч. ч. 2, 4 ст. 69 Митного кодексу України, п. 5 Розділу І, п. 2, абз. З п. 4 Розділу III Порядку № 650. Правила 1, З Основних правил інтерпретації класифікації товарів, п. п. 2.18., 2.18.1., 2.18.2., 2.18.3., 2.19., 2.19.1., 2.19.2 посадової інструкції, підтвердив правильність визначення коду товару за УКТ ЗЕД , що призвело до митного оформлення зазначеного товару який відповідно до чинного законодавства класифікується за кодом УКТЗЕД по митним деклараціям: ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/19543 26.04.2018 ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/19544 26.04.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/019298 25.04.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/20835 04.05.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/21559 08.05.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/22715 16.05.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/32061 04.07.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/33971 16.07.2018, ЇМ 40 ДЕ UA807170/2018/39661 15.08.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/40509 20.08.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/41426 27.08.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/41793 29.08.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/41792 29.08.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/46710 27.09.2018, ІМ 40 ДЕ UA807170/2018/46709 27.09.2018 без сплати обов`язкових митних платежів на загальну суму 4 457 066,00 грн., з яких мито складає 186 802,92 грн., акцизний податок - 3 527 418,76 грн., ПДВ - 742 844,32 грн., чим завдав збитки державному бюджету України на суму 4 457 066,00 грн., які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян та відповідно до п. 4 примітки до статті 364 КК України є тяжкими наслідками.

Згідно до ст. 22 ЦК України:

1. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

2. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

3. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

4. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на зміст ухвали про закриття кримінального провадження, зі змістом якої відповідач погодився та внаслідок чого її не оскаржував, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що внаслідок вищевказаної протиправної діяльності відповідача у розумінні ст. 22 ЦК України була завдана майнова шкода на визначену експертом суду, яка також ніким не оспорена та не спростована, - суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що на вказану суму державі було завдано майнову шкоду у формі неотриманих державою доходів від невнесених митних платежів та зборів.

Саме неналежне виконання головним інспектором митного поста «Харків-центральний» Харківської митниці ДФС ОСОБА_1 своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них призвело до спричинення державі в особі Харківської митниці ДФС наслідків у вигляді майнової шкоди по результатам митного оформлення товару на загальну суму 4 457 066, 00 грн., з яких мито складає 186 802,92 грн., акцизний податок 3 527 418,76 грн., ПДВ 742 844,32 грн., що підтверджується висновком судово-економічної експертизи №188 від 27.12.2019 та є тяжкими наслідками.

Зазначена ухвала суду першої інстанції сторонами не оскаржувалася та набрала законної сили 06.10.2023 року, а тому відповідно до вказаної норми п. 6 ст. 82 ЦПК України встановлені в ній обставини, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, відповідачем, - мають преюдиціальне значення по даній цивільній справі.

У постанові від 14.02.2018 у справі № 398/571/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що «звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в контексті розглядуваного правового інституту, не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У такому випадку Кримінальний кодекс України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими».

Аналогічні висновки щодо обов`язку особи, звільненої за строками давності притягнення до кримінальної відповідальності, у порядку цивільного судочинства відшкодувати завдану злочином шкоду викладені в постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 185/442/16-к, від 15.05.2019 у справі № 617/609/15-к, від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, від 10.06.2021 у справі № 640/11750/17, від 11.11.2020 у справі № 455/229/17, від 27.05.2021 у справі № 577/977/19 тощо.

Таким чином, відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України обставини, що відповідач вчинив дії службової недбалості, якими спричинив охоронюваним законом державним інтересам тяжкі наслідки у виді ненадходження до бюджету податкових зборів та обов`язкових платежів на загальну суму 4 457 066 гривень під час митного оформлення не підлягають доказуванню, а ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій останнього.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що причинний зв`язок полягає у тому, що внаслідок противоправної поведінки відповідача шкода, спричинена недоборами до бюджету обов`язкових платежів стала об`єктивним наслідком протиправної поведінки ОСОБА_1 ..

Відповідно до ст. 1166 ЦК України:

1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Верховний Суд України у постанові від 19.08.2014 у справі №3-51гс14, вказав, що «аналіз норм Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди».

Наведений висновок було підтверджено Верховним Судом, зокрема у постанові від 21.04.2021 у справі № 648/2035/17.

Відповідач всупереч свого процесуального обов`язку не спростував свою вину у завданні шкоди державі внаслідок своєї бездіяльності, ухвалу суду про закриття кримінального провадження, яка має вищевказане преюдиціальне значення у даній справі, не оскаржив та не наполягав на спростуванні своєї вини у змагальному процесі у порядку кримінального судочинства, тому колегія суддів відхиляє покликання у доводах скарги про недоведеність вини відповідача у завданні шкоди, і що вказана шкода за обставин цієї справи не підлягає відшкодуванню у порядку цивільного судочинства.

Згідно висновку експерта №188 від 27.12.2019 року з урахуванням висновків товарознавчої експертизи від 05.07.2019 року №19/12.1/800, якою визначено, що товар «Інгібітор видалення відкладень КЗ+» виготовленого по Технічним умовам 2411-004-18, відповідає характеристикам описової частини коду Українського класифікатору товарів зовнішньо-економічної діяльності 0, висновки аналітичної довідки ДФС України від 15.07.2019 року стосовно можливої суми ненадходження митних платежів до бюджету України під час ввезення підприємством ТОВ «Ваміп Сервіс» на митну територію України та оформленню товару в режимі імпорт по митним деклараціям, документально підтверджується в розмірі 47 169 714, 10 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку не сплачена до бюджету сума мита складає 186 802,92 грн., акцизного податку 3 527 418,76 грн., ПДВ 742 844,32 грн.. Отже вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь держави в особі Харківської митниці.

Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідач вказаних обставин належними і допустимими доказами не спростував.

Аргументи скарги про те, що ОСОБА_1 , як посадова особа митного органу, в силу положень ст.ст.180, 212 ПК України та ст.276 МК України не є та не може бути суб`єктом сплати митних платежів, які з нього стягнув суд першої інстанції; згідно вищевказаних положень законодавства, належним платником вказаних податків є ТОВ «ВАМІП СЕРВІС», як особа (імпортер) яка здійснювала ввезення товарів на митну територію України, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що як було встановлено судом саме неналежне виконання головним інспектором митного поста «Харків-центральний» Харківської митниці ДФС Гадецьким А.В. своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них перебувають у прямому причинному зв`язку з спричинення державі в особі Харківської митниці ДФС наслідків у вигляді несплачених до бюджету по результатам митного оформлення товару, що є неотриманим доходом шкодою у розумінні ст. 22 ЦК України, на загальну суму 4 457 066, 00 грн., з яких мито складає 186 802,92 грн., акцизний податок 3 527 418,76 грн., ПДВ 742 844,32 грн., що підтверджується неспростованим відповідачем висновком судово-економічної експертизи №188 від 27.12.2019 та встановлено в якості тяжких наслідків від бездіяльності відповідача згідно вищевказаної ухвали суду першої інстанції від 28 вересня 2023 року у справі №638/11316/19, яка є чинною з 06.10.2023 року.

Твердження скарги про те, що суд першої інстанції фактично ототожнює ухвалу суду про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, із обвинувальним вироком суду, колегія суддів відхиляє, з огляду на те, що у даному випадку судом у оскарженому рішенні не встановлювалась винуватість відповідача у скоєнні кримінального злочину, а вказана ухвала була використана судом відповідно до норми ч.6 ст.82 ЦПК України для встановлення обставин, які мають преюдиціальне значення по даній справі.

Європейський суд з прав людини, який у рішенні "Салов проти України" від 06.09.2005 р. (заява № 65518/01) зазначив: "Одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який передбачає, що, коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду (див. рішення у справі Brumarescu, наведене вище, § 61)". Подібну позицію викладено й у рішенні "Совтрансавто-Холдинг" проти України" від 25.07.2002 р. (заява № 48553/99).

Посилання скарги про те, що суд залишив без уваги та не надав жодної оцінки доказам, які витребував своєю ухвалою під час підготовчого провадження, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.

Ухвалою суду від 27.08.2024 року виключено з кола позивачів Харківську митницю, залучивши їх до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Також вказаною ухвалою за клопотанням представника відповідача витребувано докази по справі від Головного управління ДПС у м. Києві, закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті (а.с.220-221 т.3).

На виконання вказаної ухвали суду надійшли листи від Головного управління ДПС у м.Києві від 06 вересня 2024 року та 01 жовтня 2024 року (а.с.20,22 т.3), які судом досліджені у судовому засіданні від 29.10.2024 та приєднані до матеріалів цивільної справи (а.с.25-27 т.3), при цьому відповідних додаткових клопотань, заяв чи доповнень від представника відповідача заявлено не було ні під час судового засідання від 29.10.2024, ні також у наступному судовому засіданні 10.12.2024 (а.с.29-30 т.3).

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

На підставі вищевказаних обставин та правового обґрунтування колегія суддів визнає, що оскаржене рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги є недоведеними та висновків суду не спростували, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сайтарли Антона Петровича залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 24 липня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина.

Судді колегії Ю.М.Мальований.

Н.П.Пилипчук.