ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

01 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1657/24

Провадження № 22-ц/820/1768/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т. В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Небилицею Ростиславом Васильовичем, на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року, у складі судді Васільєва С.В., у справі за позовом кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Небилицю Р.В., не погоджуючись із рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 03 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано апелянту строк для усунення недоліків, зокрема для надання доказів на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції та надання доказів сплати судового збору.

15 липня 2025 року на виконання вимог ухвали суду без руху від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, в якій апелянтка просить визнати поважними причини пропуску строку для подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та поновити строк та долучила докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у визначеному судом розмірі. На обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що 30.04.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Небилицею Р.В. укладено договір про надання правничої допомоги. В цей же день представником відповідача подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 01.05.2025 відповідний доступ до електронної справи було надано, проте не в повному обсязі. Так, у матеріалах містилося рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04.02.2025, проте була відсутня позовна заява з додатками. Відсутність позовної заяви та доданих до неї матеріалів не було виявлено відразу. В зв`язку з певною завантаженістю представник відповідача ознайомився з наявними в електронному суді матеріалами приблизно 22-25.05.2025 і тільки тоді виявив нестачу частини документів, важливих для написання апеляційної скарги. Матеріали позову надійшли до електронного кабінету представника відповідача лише 29.05.2025. За результатами ознайомлення з усіма матеріалами справи відбулося написання апеляційної скарги, яку направлено до суду апеляційної інстанції 30.06.2025 (30- денний строк для подачі апеляційної скарги після отримання усіх матеріалів спливав у вихідний день суботу - 28.06.2025, тому скарга подана у перший робочий день після вихідних 30.06.2025, що узгоджується з ч. 3 ст. 124 ЦПК України).

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 18 липня 2025 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року, які вказані представником ОСОБА_1 - адвокатом Небилицею Р.В. у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги від 15 липня 2025 року. Продовжено строк для усунення недоліків, визначений ухвалою Хмельницького апеляційного суду від03 липня 2025 року на 10 днів для надання до суду клопотання про поновлення строку із зазначенням поважних та обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

29 липня 2025 року від адвоката Небилиці Р.В., який діє в інтересах апелянтки ОСОБА_1 , надійшла в електронній формі, заява про усунення недоліків разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій представник апелянтки просисить визнати поважними причини пропуску строку для подання апеляційної скарги на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04.02.2025 у справі № 677/1657/24 та поновити його. В обґрунтування поважності причин пропуску строку вказує, що особа, яка зареєструвала електронний кабінет в єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (моделі), що забезпечує обмін документами, суд вручає такій особі документи у справі виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. До електронних кабінетів користувачів надсилаються документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів. Обов`язок своєчасного вручення учасникам справи документів в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету покладається на суд. Всупереч зазначеному судом не відразу надано повного доступу до матеріалів справи, що позбавило відповідача звернутися з апеляційною скаргою протягом 30 днів з дня надання для ознайомлення рішення суду першої інстанції. Станом на дату надання представникові відповідача доступу до електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» (01.05.2025) в електронному кабінеті була відсутня значна частина документів, зокрема, позовна заява з додатками, яка надійшла до електронного кабінету представника відповідача лише 29.05.2025. обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, представник відповідача вказав, що лише після отримання матеріалів справи в повному обсязі, а саме, з 29.05.2025 він мав змогу підготувати апеляційну скаргу. Ознайомлення лише з оскаржуваним рішенням за відсутності позовної зави з додатками не дозволяло дійти висновку про повноту з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, що позбавляло можливості подати апеляційну скаргу раніше.

30 липня 2025 року від представника кредитної спілки «Центр фінансових послуг» надійшло заперечення на клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в обґрунтування якого вказано, що апелянтом не надано поважних та обґрунтованих причин пропуску строку на апеляційне оскарження. Укладення апелянтом договору з представником на надання правничої допомоги свідчить про те, що апелянт дізнався про існування рішення та його наслідки, такі як відкриття виконавчих проваджень згідно із оскаржуваного рішення суду, арешту рахунків або іншого примусового заходу набагато раніше. Дані обставини свідчать про очевидну обізнаність апелянта про наявність судового рішення, тому просить відмовити апелянту у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Красилівського суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року.

Колегія суддів апеляційного суду дослідивши вказані причини пропуску строку на апеляційне оскарження вважає, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду відсутні, а тому слід відмовити у відкритті апеляційного провадження, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 2,3 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Сторона, яка бере участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський суд з прав людини сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Верховний Суд у постанові від 15 травня 2019 року у справі №0870/8014/12 зазначив, що з метою виконання процесуального обов`язку дотримання строку на апеляційне оскарження судових рішень особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії. Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до наявних в матеріалах справи матеріалів слідує, що адвокат Небилиця Р.В., який діяв в інтересах ОСОБА_1 отримав повний текст судового рішення 01 травня 2025 року. Про даний факт зазначає і сам адвокат Небилиця Р.В. та надає докази на підтвердження даної обставини. Тобто, саме з даного часу, з 01 травня 2025 року, почався перебіг тридцятиденного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, останнім днем якого був 31 травня 2025 року. Апеляційна скарга на дане рішення подана 30 червня 2025 року. При цьому представник апелянта та апелянт як на підставу поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначають, що строк на апеляційне оскарження має обраховуватися з дати отримання доступу учасника справи до матеріалів справи, а не з дати отримання повного тексту судового рішення. Проте, даним обставинам та такій підставі пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції уже надавав свою оцінку та в ухвалі від 18 липня 2025 року визнав дані причини пропуску строку на апеляційне провадження неповажними, продовжився апелянту та його представнику строк для подачі інших, обґрунтованих та поважних причин пропуску строку. Із змісту клопотання, яке надійшло на виконання вимог даної ухвали суду вбачається, що ОСОБА_2 не навів інших підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та причин, які призвели до апеляційного звернення із пропуском строку, а знову постався на поважність пропуску строку апеляційного провадження отримання ним доступу до матеріалів справи.

Колегія суддів зазначає, що за змістом статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Доводи заявника що з вини суду першої інстанції він не отримав вчасно доступ до всіх матеріалів справи суд оцінює критично та зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2025 року у справі № 910/299/24 зазнив, що принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією з фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, в тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22, від 16.01.2024 у справі № 910/14543/20, від 14.04.2020 у справі № 904/3507/19.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 статті 129 Конституції України).

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку цивільного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними, та після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28 березня 2006 року, заява №23436/03).

Отже, встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в правовідносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в цивільному судочинстві виникнуть порушення прав учасників процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Аналогічний висновок зроблено у подібних правовідносинах Верховним Судом від 21 березня 2023 року у справі № 560/4377/22.

Отже, представник апелянтки ОСОБА_1 адвокат Небилиця Р.В. з 01 травня 2025 року, знаючи про наявність судового рішення, не вжив необхідних заходів для реалізації права на захист його довірительки, не скористався вчасно наданими процесуальними правами, не надів доказів неможливості його чи ОСОБА_1 познайомитися із матеріалами справи, в результаті подати апеляційну скаргу з дотриманням строків на апеляційне оскарження. Знаючи про наявність судового рішення, апелянт (її представник) повинен був вживати заходів для реалізації своїх прав на оскарження даного рішення. Доказів того, що апелянтка та її представник були позбавлені можливості ознайомитись з матеріалами справи в суді першої інстанції, зробити з них копії, суду не надано.

Апеляційний суд не бере до уваги доводи, що строк на апеляційне оскарження має починатися з дня ознайомлення із змістом позовної заяви, як такий що суперечить встановленими законом вимогам.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Небилицею Р.В., про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції подана після спливу строку на апеляційне оскарження та заява про поновлення строку на апеляційне оскарження не містить поважних та обґрунтованих підстав, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, що унеможливили виконання апелянтом процесуальних дій протягом установленого законом строку, тому підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження відсутні, оскільки наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо, зокрема, наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

За таких обставин у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Красилівського суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Небилицею Ростиславом Васильовичем, на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 04 лютого 2025 року у справі за позовом кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Судді Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко