15 липня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Геєць Ю.В.,
за участю секретаря судового засідання Стандартюк О.В.,
представника позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом Штабовенка Д.В.,
розглянув заяву представника позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу по справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58», в особі представника Штабовенка Дениса Всеволодовича, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „НД-58 про визнання незаконними нарахування, -
Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 04.07.2025 року позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58», в особі представника Штабовенка Д.В., до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» заборгованість по оплаті внесків за утримання будинку в період з березня 2021 року по жовтень 2024 року включно у розмірі 17 957,92 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» судовий збір у розмірі 2 712, 93 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» про визнання незаконними нарахування, залишено без задоволення.

Згідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

07.07.2024 року представником позивача, через систему „Електронний суд, подано заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення понесених витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 23 000 грн.

11.07.2025 року відповідач ОСОБА_1 подав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що позовна заява підписана та подана до суду не уповноваженою особою адвокатом Штабовенко Д.В., який діяв на підставі договору б/н від 08.11.2024 року, вказаний договір підписаний головою правління ОСББ „НД-58 Клепаковим С.О., який немає повноваження на підписання вказаного договору, тому на його думку вказаний договір неукладений.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом Штабовенко Д.В. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву представника позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З 15.12.2017 року ЦПК України запроваджено нові правила компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої та дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Факт надання адвокатами правової допомоги позивачу підтверджується копіями: договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 08.11. 2024 року, додатковою угодою до договору №1 про надання правничої допомоги від 08.11.2024 року, ордером на надання правничої допомоги №1205745 від 20.11.2024 року, ордером на надання правничої допомоги №1236881 від 29.04.2025 року, рахунку на оплату №410 від 12.11.2024 року, рахунку на оплату №127 від 01.04.2025 року, рахунку на оплату №145 від 30.04.2025 року, рахунку на оплату №188 від 30.05.2025 року, рахунку на оплату №224 від 18.06.2025 року, платіжної інструкції №955 від 30.06.2025 року, платіжної інструкції №954 від 18.06.2025 року, платіжної інструкції №921 від 04.04.2025 року, акту надання послуг №222 від 18.06.2025 року, акту надання послуг №188 від 30.05.2025 року, акту надання послуг №141 від 30.04.2025 року, акту надання послуг №118 від 01.04.2025 року.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах розгляду цієї справи позивач ОСББ „НД-58 отримував правову допомогу адвокатів Штабовенка Д.В., Бондара І.М. та сплатив за це 23000 гривень, з яких: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості по внескам на утримання будинку. 2год*2000 грн. - 4000,00 грн., складання та подання відповіді на відзив, заяви про виконання рішення суду 3500,00 грн., складання та подання відзиву на зустрічну позовну заяву по справі 1,75 год*2000 грн. - 3500,00 грн., участь у судових засіданнях 6*2000 грн. 12 000 грн.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи (збір доказів, необхідність складання заяв по суті справи та інших документів для підготовки правової позиції в справі), принцип співмірності та розумності розміру витрат на оплату послуг адвокатів із складністю справи та виконаних адвокатами робіт (наданих послуг), обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, критерій реальності адвокатських витрат, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 8 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 133, 136, 141, 142, 246, 260, 261, 270 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58» на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку „НД-58 судові витрати (витрати на правничу допомогу) у розмірі 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина додаткового рішення проголошено в судовому засіданні 15 липня 2025 року.

Додаткове рішення складене в повному обсязі 21 липня 2025 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «НД-58», , адреса місцезнаходження: вул. Пластова, буд. 58, м. Запоріжжя, 69091;

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.В. Геєць