РІШЕННЯ

іменем України

22 липня 2025 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області:

головуючий - суддя Овдієнко В. В.

секретар судового засідання - Литвин А. Є.,

заявник - ОСОБА_1 ,

представник заявника - ОСОБА_2 ,

заінтересована особа 1 - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, представник заінтересованої особи 1 - Рибак Г. О.,

заінтересована особа 2 - ОСОБА_3 ,

заінтересована особа 3 - ОСОБА_4 ,

розглянувши за відсутності учасників справи у порядку окремого провадження в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах малолітнього ОСОБА_5 , про встановлення факту батьківства, заінтересовані особи - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

у с т а н о в и в:

17.04.2025 ОСОБА_1 подала до суду заяву, в якій просила:

1) Встановити факт, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Зміїв Харківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянка України;

2) Внести зміни до актового запису № 144 від 31.05.2022 про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеного Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме: змінити відомості про батька, вказавши батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Зміїв Харківської області.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у неї народився син ОСОБА_5 , батьками якого зазначені: батько - ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_1 .

Станом на день народження дитини вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала, відомості про батька дитини до актового запису про народження від 31.05.2022 № 144 внесено з її слів відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Однак, біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким досить тривалий час до народження спільної дитини перебувала у романтичних відносинах.

Протягом періоду вагітності та після народження дитини ОСОБА_6 визнавав себе батьком малолітнього ОСОБА_5 , 2022 року народження, однак не встиг оформити батьківство у визначеному чинним законодавством порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер. За життя ОСОБА_6 визнавав своє батьківство по відношенню до сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно піклувався про нього, майже весь свій вільний час намагався проводити разом з ОСОБА_8 , систематично надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, перераховуючи грошові кошти на її банківську карту.

Крім того, батько ОСОБА_6 - ОСОБА_3 також визнає той факт, що ОСОБА_9 є біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відтак вважає останнього своїм онуком.

Згідно висновку про біологічну спорідненість від 08.04.2025 № MGU1800, наданого ліцензованою лабораторією ТОВ "ГенКод Діагностик", у період з 21.03.2025 по 08.04.2025 за участі: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (Дідусь 1), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (Дитина 1), та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Мати 1), було проведено генетичне дослідження (аналіз ДНК) з метою встановлення наявності спорідненості між дідусем та онуком.

Результати генетичного аналізу свідчать про те, що донор зразка, маркованого " ОСОБА_3 ", може бути біологічним дідусем донора зразка, маркованого " ОСОБА_5 ". Сумарний індекс спорідненості (CGPI) 2606.07 і вказує на те, що отримані дані в 2606.07 разів більш імовірні, якщо обидва учасники дослідження є біологічними дідусем та онуком. Вважаючи апріорну ймовірність спорідненості дідусь-онук рівною 50%, ймовірність такої спорідненості в цьому випадку становить 99.%.

Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_6 був біологічним батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Іншим способом на цей час встановити факт батьківства неможливо, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 батько дитини помер.

На підставі викладеного заявник звернулася з цією заявою до суду.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.04.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначений судовий розгляд справи у порядку окремого провадження на 29.04.2024.

29.04.2025 за заявою представника заявника ОСОБА_2 відкладено судовий розгляд.

10.06.2025 за заявою заінтересованої особи 3 ОСОБА_4 відкладено судовий розгляд.

22.07.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися.

Представник заявника ОСОБА_2 подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності заявника, на задоволенні заяви наполягала.

Представник заінтересованої особи 1 Рибак Г. О. подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності.

Заінтересована особа 2 ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, вимоги заяви визнав.

Заінтересована особа 3 ОСОБА_4 подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за його відсутності, вимоги заяви визнала.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Даними копій паспорта громадянина України № НОМЕР_1 від 22.12.2022, свідоцтва про народження (повторне) Серія НОМЕР_2 , витягів з реєстру територіальної громади (Зміївська територіальна громада) № 2023/000258041 від 11.01.2023, № 2023/000406983 від 17.01.2023 підтверджується, що заявник ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 10-12, 14).

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 9 від 17.01.2023 підтверджується, що відомості про батька у відношенні малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зазначені у вказаному порядку (а. с. 13).

З копії рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 грудня 2020 року (справа № 621/2574/20) вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 у період з 08.11.2013 по 18.12.2020 (а. с. 15-18).

Даними копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану № 8 від 17.01.2023, свідоцтва про зміну імені Серія НОМЕР_3 підтверджується, що ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а. с. 19, 20).

Даними копії паспорта громадянина України НОМЕР_4 підтверджується, що ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Зміїв Харківської області (а. с. 22).

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_5 вбачається, що батьками ОСОБА_6 є: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_13 (а. с. 23).

Згідно копії свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_6 , ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Зелений Гай Ізюмського району Харківської області (а. с. 21).

Відомості листування у соціальній мережі, фотокарток свідчать, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мали близькі стосунки (а. с. 25-35).

Згідно з висновком про біологічну спорідненість № MGU1800 від 08.04.2025 ТОВ "ГенКод Діагностик", донор зразка, маркованого " ОСОБА_3 ", може бути біологічним дідусем донора зразка, маркованого " ОСОБА_5 ". Сумарний індекс спорідненості (CGPI) 2606.07 і вказує на те, що отримані дані в 2606.07 разів більш імовірні, якщо обидва учасники дослідження є біологічними дідусем та онуком. Вважаючи апріорну ймовірність спорідненості дідусь-онук рівною 50%, ймовірність такої спорідненості в цьому випадку становить 99.% (а. с. 36).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

Згідно ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 СК України (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та ст. 125 СК України (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу.

Статтею 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду.

Відповідно до частини 1 статті 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Статтею 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина.

Якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім`я, по батькові дитини і відомості про батьків.

Згідно зі статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до статті 130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Підпунктом 7 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України.

Проаналізувавши відомості, що зазначені у вказаних документах, суд дійшов висновку, що заявником ОСОБА_1 надано докази, якими підтверджується, що ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Зміїв Харківської області, був батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

За таких обставин, оскільки заявником ОСОБА_1 доведено обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, її заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 211, 223, 247, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , громадянина України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Внести до актового запису про народження № 144, складеного 31 травня 2022 року Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , наступні зміни: в графі "Батько" замість " ОСОБА_7 " записати: " ОСОБА_6 ", інші записи залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Заінтересована особа 1 - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: вул. Адміністративна, буд. 10, м. Зміїв, Чугуївський район, Харківська область, 63404, .

Заінтересована особа 2 - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 .

Заінтересована особа 3 - ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне рішення складене 22.07.2025.

Головуючий: В. В. Овдієнко