Провадження № 22-ц/801/1604/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Панасюк О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 рокуСправа № 127/20457/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Панасюка О. С. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Ковальчука О. В.,

з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Антонюка В. В. від 27 травня 2025 року про залишення без розгляду позову Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2 , про повернення земельної ділянки,

встановив:

В червні 2024 року заступник керівника Вінницької обласної прокуратури звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької міської ради із позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про повернення земельної ділянки.

Покликався на те, що рішенням Вінницької міської ради від 26 червня 2015 року № 203 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано ОСОБА_2 безоплатно у власність для індивідуального дачного будівництва земельну ділянку АДРЕСА_1 , площею 0,1 га з кадастровим номером :02:103:0046.

20 серпня 2015 року за ОСОБА_2 зареєстроване право власності на цю ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

02 лютого 2016 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І. А., ОСОБА_2 відчужила її ОСОБА_1 .

Земельна ділянка накладається на ставок «Качатник» та належить до земель водного фонду, а тому не може перебувати у приватній власності.

Ухвалою Вінницького міського суду від 01 липня 2024 року відкрито провадження у справі за загальними правилами позовного провадження та призначено справу до підготовчого засідання.

03 жовтня 2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою від 12 травня 2025 року суд першої інстанції позовну заяву Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 , про повернення земельної ділянки залишив без руху та надав позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення її недоліків шляхом надання документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви 18 червня 2024 року.

16 травня 2025 року від першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури надійшло письмове пояснення, в якому він клопотав про продовження розгляду справи, оскільки абзац 2 частини четвертої статті 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не має зворотньої дії в часі, ОСОБА_1 та попередня власниця земельної ділянки ОСОБА_2 діяли недобросовісно при набутті спірної ділянки у власність, тобто є такими, що не можуть вважатися добросовісними її набувачами.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2025 року позовну заяву залишено без розгляду через неусунення її недоліків надання документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви 18 червня 2024 року.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 12 березня 2025 року № 4292-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо посилення захисту прав добросовісного набувача», який набув чинності 09 квітня 2025 року (далі Закон № 4292-IX) передбачено, що положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Таким чином Законом № 4292-IX встановлено, що мають зворотню дію в часі його положення в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Порядок такої компенсації врегульовується не тільки статтею 390 ЦК України, як зазначає прокурор, а й абзацом 2 частини четвертої статті 177 ЦПК України, в якій закріплено обов`язок органу державної влади, місцевого самоврядування або прокурора при подачі позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додати документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Після розгляду такої справи по суті суд уповноважений постановити рішення про:

1) задоволення позову з одночасним перерахуванням на користь добросовісного набувача грошових коштів, внесених позивачем на депозитний рахунок суду грошових коштів як компенсації вартості майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви; при цьому звертається увага, що перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади;

2) відмову у задоволенні позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, з поверненням позивачу внесених ним вищевказаних коштів.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду, обставинам справи, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на ті ж обставини, що і в заяві (письмових поясненнях) від 16 травня 2025 року, які були направлені до суду на виконання вимог ухвали від 12 травня 2025 року про залишення позовної заяви без руху.

Представник ОСОБА_1 адвокат Клименко О. В. подав відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, як таку, що постановлена з дотриманням норм процесуального права відповідно до фактичних обставин справи та правовідносин сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною першою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статті 379 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, якщо суд порушив при її постановленні норми процесуального права, його висновки не відповідають обставинам справи.

За загальним правилом під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Звертаючись до суду з цим позовом прокурор просив, з посиланням, зокрема на приписи статті 391 ЦК України усунути перешкоди Вінницькій міській територіальній громаді у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :02:103:0046 шляхом скасування у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на цю ділянку, зобов`язання ОСОБА_1 повернути її Вінницькій міській територіальній громаді в особі Вінницької міської ради (предмет позову).

Як на підставу позову прокурор покликався на те, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду, а тому не може перебувати в приватній власності фізичних осіб в силу закону (частини четвертої статті 83, статті 89 Водного кодексу України, статті 61 Земельного кодексу України).

Право визначення предмету і підстав позову належить виключно позивачу (частина перша статті 13, пункти 4, 5 частини третьої статті 1175 ЦПК України).

Сфери застосування віндикаційних та негаторних позовів відомі віддавна: віндикаційний позов застосовується для витребування речі законним власником від її фактичного, але незаконного володільця, а негаторний для усунення порушень права власності, які перешкоджають використанню майна її законним власником, але не позбавляють його володіння цим майном.

Тобто правовою підставою подання віндикаційного позову є статті 387, 388 ЦК України, а негаторного стаття 391 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду в основу розмежування віндикаційних і негаторних позовів стосовно земель водного фонду запропонувала такий підхід: оскільки перехід права власності на землі водного фонду до громадян та юридичних осіб не допускається, крім випадків, передбачених Земельним кодексом України, то зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного кодексу України має розглядатися як не пов`язане з позбавленням права володіння держави чи відповідної територіальної громади (пункти 70, 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452 цс 18).

Стаття 391 ЦПК України у редакції, чинній на час подання позовної заяви, визначала, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Законом № 4292-IX цю статтю доповнено частиною другою такого змісту: «Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та / або розпоряджання, та / або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу».

Тобто спори щодо володіння та / або розпоряджання, та / або користування майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, мають вирішуватися за правилами віндикації, передбачивши у пункті 2 прикінцевих і перехідних положень Закону № 4292-IX його зворотню дію у часі до тих правовідносин, щодо яких на момент набрання ним чинності не було ухвалено судового рішення.

Отже цей Закон з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства саме на позивача покладає обов`язок у справах про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою водного фонду, право власності на яку внаслідок прийняття відповідних рішень органу державної влади чи місцевого самоврядування, спрямованих на відчуження земельної ділянки у приватну власність, у яких до 09 квітня 2025 року не ухвалено рішення суду, змінити предмет позову з усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою на її витребування із застосуванням відповідних наслідків такої зміни, зокрема й подання документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Про це ж свідчить і зміст абзацу 2 частини четвертої статті 177 ЦПК України, доповненого Законом № 4292-IX, згідно з яким уразі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Тобто вимога про додання до позову документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, стосується виключно віндикаційного позову, поданого на підставі статті 388 ЦК України.

Якщо ж позивач, зокрема прокурор, який діє в інтересах держави в особі відповідного органу місцевого самоврядування, наполягає на продовженні розгляду саме негаторного позову, посилаючись при цьому на умисні дії відповідача, який знав чи за обставин справи не міг не знати про те, що земельна ділянка, право власності на яку за ним зареєстроване, в силу закону не може перебувати у його власності, то суд не мав підстав самостійно визначати предмет позову у зв`язку зі зміною законодавства та, відповідно, вимагати приведення позовної заяви, поданої 18 червня 2024 року, до вимог процесуального закону, які набрали чинності 09 квітня 2025 року.

З таких обстави висновок суду першої інстанції про повернення позовної заяви прокурору є помилковим, а тому ухвала про відмову у відкритті провадження у справі підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відмова позивача від зміни предмету позову у зв`язку зі зміною законодавчого регулювання відповідних правовідносин, що призвело до неефективності раніше обраного способу захисту, може бути підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц), а не залишення позовної заяви без руху, як такої, що подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу і, відповідно, подальшого залишення її без розгляду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької міської ради задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 травня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

(Повний текст судового рішення виготовлено 18 липня 2025 року).

Головуючий О. С. Панасюк

Судді: О. Ю. Береговий

О. В. Ковальчук