Справа № 301/2994/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" липня 2025 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої судді Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Іршава, заяву представника позивача - адвоката Азарової І.В. про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

23.07.2025 року представник позивача - адвоката Азарова І.В. подала до Іршавського районного суду Закарпатської області заяву про забезпечення позову.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що предметом даного позову є, в тому числі, автомобіль марки "VOLKSWAGEN TOUAREG", державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

На даний час власником автомобіля марки "VOLKSWAGEN TOUAREG", державний номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до реєстраційних даних ТСЦ МВС № 2146 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є відповідач ОСОБА_2 .

Автомобіль марки "VOLKSWAGEN TOUAREG" знаходиться у виключному володінні та використанні відповідача, зареєстрований на його ім`я. На даний час згідно тверджень представника, у ОСОБА_2 є реальна можливість переоформити право власності на іншу особу без згоди та без участі позивача ОСОБА_1 , що істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду про поділ майна та негативно вплине на майнові інтереси позивача.

Зокрема, стороні позивача відомо , що відповідач 19.07.2025 року виставив на продаж житловий будинок, в якому сторони проживали, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Наразі стороні позивача повідомили спільні знайомі про те, що ОСОБА_2 також бажає до вирішення спору у суді продати автомобіль, який є предметом позову та належить сторонам на праві спільної сумісної власності, а тому існує імовірність ускладнення, або, навіть, унеможливлення виконання майбутнього рішення суду.

Дослідивши подану представником позивача заяву про забезпечення позову, вивчивши доводи поданої заяви, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

У зв`язку з відсутністю учасників справи, з підстав, передбачених частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В свої позовній заяві позивач просить:

1. Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль марки "VOLKSWAGEN TOUAREG", державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на її користь в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя грошову компенсацію вартості належної їй 1/2 частки у праві спільної сумісної власності автомобіля марки VOLKSWAGEN TOUAREG, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску , у розмірі 260000,00 грн ( двісті шістдесят тисяч гривень 00 копійок), припинивши на нього право спільної сумісної власності та грошову компенсацію за

3.Залишити відповідачу ОСОБА_2 предмети домашньої обстановки та вжитку- холодильник Веко вартістю 9999,30 грн., холодильник Веко вартістю 11900 грн, набір посуду вартістю799 грн., програмне забезпечення вартістю 1099,90 грн., вбудовану посудомийку вартістю 6891 грн, та компенсувати їй 1/2 вартості домашньої обстановки та вжитку (майна) придбаного за час шлюбу в розмірі -10345,00 грн;

4. Залишити у власності відповідача будматеріали матеріал (блоки, клей, цемент , силікон, металопрофіль, саморізи) та стягнути з ОСОБА_2 компенсацію 1/ 2 їх вартості-в розмірі 14201 грн.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 152 ЦПК України заява прозабезпечення позову подається: після відкриття провадження у справі до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Таким чином, представник позивача подав заяву про забезпечення позову, що відповідає вимогам процесуального законодавства.

Конституцією України встановлено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; у передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи (частина третя статті 124). Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав основоположних прав та свобод 1950 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом (§77).

Як зазначено в частинах першій та другій статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із пунктами 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів; особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 зазначено: «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2022року у справі №726/822/21.

Верховним Судом в постановах від 08 травня 2019 року у справі №487/7097/18 та від 25вересня 2019 року у справі №320/3560/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 12лютого 2020 року у справі №381/4019/18 сформульована правова позиція відповідно до якої обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову; заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі №212/7106/21 вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Отже, мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, спрямовані на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Заява про забезпечення позову від 23 липня 2025 року містить посилання заявника на обставини щодо вчинення відповідачем у справі дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, і до заяви долучено докази на їх підтвердження щодо того, що відповідач, розпочав продаж житлового будинку, в якому раніше проживало подружжя, що стверджується долученою роздруківкою оголошення про продаж будинку, за адресою АДРЕСА_1 .

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року в справі №755/5333/20 (провадження №61-17180св20), вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі №914/1570/20 (провадження №1290гс20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні інтереси та пропорційність між використаними засобами з метою, яку суд прагне досягнути (див., наприклад, пункти 61, 62 рішення у справі «Джиніч проти Хорватії»/ «Dzinic v. Croatia», заява №38359/13, та пункти 144 153 рішення у справі «Карагасаноглу проти Туреччини»/ «Karahasanoglu v. Turkey», заяви №21392/08 та 2 інші заяви).

Також, суд бере до уваги позицію Конституційного Суду України, який неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року

З заяви про забезпечення позову вбачається, що відповідач може вчинити дії, які потенційно можуть утруднити виконання остаточного рішення суду, а це є несумісним з реалізацією конституційного права кожного на судовий захист.

Враховуючи вищенаведене, оскільки стороною позивача наведено обґрунтовані підстави для застосування вказаних у заяві заходів забезпечення позову, а також надано належні і достатні докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення, суд дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача - адвоката Азарової І.В. про забезпечення позову.

Відповідно до частин сьомої, одинадцятої статті 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись статтями 2, 4, 149, 153, 258, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача - адвоката Азарової І.В. про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту із забороною відчуження та розпорядження транспортним засобом марки "VOLKSWAGEN TOUAREG", державний номерний знак НОМЕР_1 , 2008 року випуску, який зареєстрований 29.09.2022 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 .

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи, Іршавському відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (90100, Україна, Хустський р-н, Закарпатська обл., місто Іршава, вулиця Федорова, будинок, 29), ТСЦ 2146 (вул. Українська, 1, Кам`янське, Закарпатська область, 90125), для негайного виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її ухвалення незалежно від її оскарження. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя: І.А. Даруда