єдиний унікальний номер справи 948/326/25
номер провадження 2/531/568/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Бульбах Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Карлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , за участю представника позивача адвоката Бульбах Наталії Миколаївни, до Машівської селищної ради про встановлення факту постійного проживання в квартирі без реєстрації місця проживання та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить встановити факт її постійного проживання в квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання в період з 1985 року по теперішній час та визнати за нею право власності за набувальною давністю на квартиру загальною площею 50,9 м2 (житловою площею 28,8 м2) АДРЕСА_1 .

У позові посилається на те, що позивачка з 1985 по даний час безперервного фактично проживає без реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 . Починаючи з 11.08.2022 у вказаній квартирі, як місцем фактичного проживання, зареєстровані батьки позивачки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які є ВПО з с. Зоря Донецької області. У квартиру у 1985 році позивачка вселилася на підставі договору піднайму, укладеного з винаймачем ОСОБА_4 . У 1985 році в письмовій формі договір піднайму не укладався, домовленості, що передачі у користування квартири, було досягнуто усно, а з 1992 вже укладались письмові договори. Відповідно до охоронного свідоцтва (броня), виданого 06.04.1992 ВК Машівської селищної ради, на підставі ст.292 ЦК УРСР за гр. ОСОБА_4 , який заключив трудовий договір з адміністрацією Верхньо-Казимського ДПУМГ п/о «Тюменьтрансгаз» Тюменської області з 06.04.1992 по 06.04.1995, вся житлова площа, яку він займає на день видачі цього посвідчення, а саме: квартира в АДРЕСА_2 , жилою площею 29,26 кв.м. Це охоронне свідоцтво (броня) дійсне до 06.04.1995. На заброньованій площі буде проживати ОСОБА_1 разом з родиною. 06.04.1992 між позивачкою та квартиронаймачем ОСОБА_4 укладено договір, відповідно до якого він їй, як підвинаймачу, здав квартиру в АДРЕСА_2 на час роботи по трудовому договору в Тюменській області. Підвинаймач зобов`язується утримувати квартиру і обладнання в справності, своєчасно вносити квартплату і, при необхідності, по вимозі квартировинаймача, звільнити квартиру в місячний строк. Після закінчення терміну дії вказаного договору найму, позивач разом з родиною продовжувала проживати у вказаній квартирі та проживає у ній на даний час. Винаймач квартири ОСОБА_4 , за яким, згідно вказаних охоронних свідоцтв, була заброньована дана квартира на час роботи по трудовому договору, виїхав в Тюменську область, проте до цього часу так і не повернувся та не заявив про своє право володіння чи користування зазначеною квартирою. Позивачка іншого житла не має, квартиру утримувала весь час в справності, систематично робила поточний ремонт, своєчасно сплачувала квартплату та комунальні платежі, на своє ім`я укладала договори щодо надання комунальних послуг. З 1998 року по даний час, всі рахунки по оплаті комунальних послуг в квартирі АДРЕСА_1 , було відкрито на ім`я ОСОБА_1 з 12.05.2025 позивачка зареєстрована по АДРЕСА_3 , проте фактично за даною адресою ніколи не проживала. Оскільки винаймач ОСОБА_4 та ніхто інший, у тому числі і її власник (балансоутримувач), не заявили про своє право на неї та не вимагали її повернення, позивачка, безперервно проживала в квартирі, здійснювала утримання з 1985 по даний час, але не має жодних документів на неї та позбавлена можливості разом з родиною у ній зареєструватися по місцю проживання. Право власності на квартиру АДРЕСА_1 ні за ким не реєструвалось та жодні документи на неї відсутні. Квартира надавалася ОСОБА_4 в статусі службового житла. За адвокатським запитом було встановлено, що у власності, на балансовому обліку чи користуванні АТ «Укртрансгаз», а також у комуналій власності Машівської ТГ не перебуває. Володіння позивачкою вказаною квартирою є добросовісним на підставі договору з квартиронаймачем.Після закінчення терміну дії договору, ні ОСОБА_4 ні буд-який інший власник, не заявили про своє право на неї та не вимагали її повернення, що стало підставою для продовження подальшого проживання позивачки в ній.

Позивач та його представник, в судовому засіданні в режимі ВКЗ, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача до суду не з`явився, мається письмова заява у якій проти позову не заперечують, покладаються на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_5 , в судовому засіданні в режимі ВКЗ, пояснила, що проживає у будинку АДРЕСА_4 з 1979 року, на другому поверсі, а позивачка проживає у вказаному будинку з 1985 року на четвертому поверсі. ОСОБА_1 безперервно, самостійно утримує квартиру. Свідок знала попереднього користувача, він виїхаф до рф, йому житло було надано, як службове.

Свідок ОСОБА_6 , в судовому засіданні в режимі ВКЗ, зазначила, що проживає з позивачкою по сусідству у квартирі АДРЕСА_5 , знає її дуже довго. Свідок проживає з 1986 року, а позивачка з 1985. ОСОБА_1 проживає безперервно та повністю утримує житло. Всі особові рахунки по даній квартирі по оплаті комунальних послуг відкриті на її ім`я. Чи наявне у позивачки інше житло, свідку не відомо.

Заслухавши сторону позивача, пояснення свідків, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що у 1985 році позивачка вселилася на підставі договору піднайму, укладеного з винаймачем ОСОБА_4 , до квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до охоронного свідоцтва (броня), виданого 06.04.1992 ВК Машівської селищної ради, на підставі ст.292 ЦК УРСР за гр. ОСОБА_4 , який заключив трудовий договір з адміністрацією Верхньо-Казимського ДПУМГ п/о «Тюменьтрансгаз» Тюменської області з 06.04.1992 по 06.04.1995, вся житлова площа, яку він займає на день видачі цього посвідчення, а саме: квартира в АДРЕСА_2 , жилою площею 29,26 кв.м. Це охоронне свідоцтво (броня) дійсне до 06.04.1995. На заброньованій площі буде проживати ОСОБА_1 разом з родиною (а.с.17).

06.04.1992 між позивачкою та квартиронаймачем ОСОБА_4 укладено договір, відповідно до якого він їй, як підвинаймачу, здав квартиру в АДРЕСА_2 , на час роботи по трудовому договору в Тюменській області. Підвинаймач зобов`язується утримувати квартиру і обладнання в справності, своєчасно вносити квартплату і, при необхідності, по вимозі квартировинаймача, звільнити квартиру в місячний строк (а.с.18).

Після закінчення терміну дії вказаного договору найму, позивач разом з родиною продовжувала проживати у вказаній квартирі та проживає у ній на даний час. Винаймач квартири ОСОБА_4 , за яким, згідно вказаних охоронних свідоцтв, була заброньована дана квартира на час роботи по трудовому договору, виїхав в Тюменську область, проте до цього часу так і не повернувся та не заявив про своє право володіння чи користування зазначеною квартирою.

За інформацією ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» (а.с.21), реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 не проводилася.

Відомості про належність нерухомого майна на праві власності гр. ОСОБА_1 у смт.Машівка, Машівської ТГ, в ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор», станом на 31.12.2012 , відсутні (а.с.22).

У відповідь на адвокатський запит (а.с.28), ВК Машівської селищної ради було повідомлено, що квартира АДРЕСА_1 у комунальній власності Машівської селищної ради не перебуває; даними, щодо передачі у власність чи користування квартири, ВК Машівської селищної ради не володіє; за наявними картотечними обліками ВК Машівської селищної ради та відомостями з реєстру Машівської ТГ, інформація про зареєстрованих осіб, у т.ч. малолітніх дітей, відсутня (а.с.29).

Інформацією наданою на адвокатський запит, повідомлено, що у власності, на балансовому обліку чи користуванні АТ «Укртрансгаз», а також у комуналій власності Машівської ТГ не перебуває (а.с.43).

Позивачкою додано до матеріалів справи ряд договорів, що з нею укладено комунальними підприємствами, на підставі яких на ім`я ОСОБА_1 було відкрито рахунки, відповідно до яких вона оплачує комульні послуги по отриманню квартири АДРЕСА_1 декілька років до звернення до суду та на даний час.

Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Інститут набуття права власності за давністю володіння поширюється на випадки фактичного володіння чужим майном, що за визначених законом підстав (ст. 344 ЦК) може перетворитися на право власності. Значення цього інституту має бути зведено до усунення невизначеності у відносинах власності, коли у речі відсутній власник або ж він невідомий чи втратив інтерес до своєї речі, у якої є фактичний володілець, який не може довести право власності інакше, ніж через набувальну давність.

Стаття 344 частина 1 ЦК України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати КЦС у постанові від 01.08.18 р. у справі № 201/12550/16-ц, погоджуючись із наведеним у постанові Пленуму ВССУ від 07.02.14 р. № 5, вказав, що набуття права власності на чужі речі можливе лише за наявності таких умов: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (строк володіння). Отже, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх зазначених умов у сукупності.

В узагальненні Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» в розділі «Набувальна давність» зазначається, що виходячи зі змісту ст.344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: майно може бути об`єктом набувальної давності; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуттям права власності.

Позивачем у справах про набуття права власності за набувальною давністю є володілець чужого майна.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа яка вважає себе власником майна, тобто його правонаступник.

З досліджених судом доказів та показань свідків встановлено, що ОСОБА_1 добросовісно заволоділа майном і продовжує відкрито, безперервно ним володіти, постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання в період з 1985 року по теперішній час, утримує її.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що мається достатньо підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та слід встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання в період з 1985 року по теперішній час; визнати за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на квартиру загальною площею 50,9 м2 (житловою площею 28,8 м2) АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 16, 259, 263-265 ЦПК України, ст.344 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , за участю представника позивача адвоката Бульбах Наталії Миколаївни, до Машівської селищної ради про встановлення факту постійного проживання в квартирі без реєстрації місця проживання та визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в квартирі АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання в період з 1985 року по теперішній час.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на квартиру загальною площею 50,9 м2 (житловою площею 28,8 м2) АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 28.07.2025.

Суддя