провадження 2-зз/201/84/25
У Х В А Л А

14 липня 2024 року Соборний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяви представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та грошових сум

ВСТАНОВИВ:

02 липня 2025 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернуся до Соборного районного суду міста Дніпра із заявами про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 2-10651/2010.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2010 року по зазначеній цивільній справі були вжиті заходи забезпечення позову, якою було заяву задоволено частково та накладено арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_2 та знаходяться у нього або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_2 в ПАТ КБ ПриватБанк. Накласти арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_1 та знаходяться у неї або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_1 в ПАТ КБ ПриватБанк. Накласти арешт до розгляду справи по суті на рухоме майно ОСОБА_2 , а саме : автомобіль ІVEKO (модель: ML 80 E, рік випуску: 1999, тип ТЗ: фургон С № кузова/шасі: НОМЕР_1 , реєстраційний номер : НОМЕР_2 ), що зареєстрований на цього відповідача - ОСОБА_2 . автомобіль ІVEKO (модель: 8DE18, рік випуску: 1998), що зареєстрований на цього відповідача - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 05 вересня 2011 року скасувано частково заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2010 року, а саме: зняти арешт з рухомого майна: автомобіль VOLVO, модель: FM 12-340, рік випуску: 2001, № кузова/шасі: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 , що належить на праві власності ОСОБА_3 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року позовні вимоги задоволено.

27 квітня 2015 року рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області рішення Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 28 вересня 2010 року скасовано та ухвалено нове.

Частиною 1 стаття 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Особи, які брали участь у справі, у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, а тому з урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати питання про скасування заходів забезпечення позову за відсутності цих осіб.

Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Частиною 10 статті 158 ЦПК України передбачено, що у такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З довідок, які додані до заяв від 17 вересня 2024 року, виданої АТ КБ ПриватБанк вбачається, що станом на 17.09.2024 року заборгованість ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відсутня.

Перевіривши матеріали справи і заяву, надані та добуті докази, суд вважає можливим скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по цивільній справі № 2-10651/10 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та грошових сум, а саме: арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_2 та знаходяться у нього або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_2 в ПАТ КБ ПриватБанк; накладено арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_1 та знаходяться у неї або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_1 в ПАТ КБ ПриватБанк, оскільки заборгованість перед банком відсутня, а тому з урахуванням вище викладеного та зазначеного відсутні передбачені законом підстави для подальшої наявності таких заходів забезпечення позову.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява є мотивованою та обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Не може суд прийняти до уваги будь-які заперечення інших осіб щодо зазначеного, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не ґрунтуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаних заяв, оскільки вони ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстави для їх задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158, 258, 259, 260-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяви представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та грошових сум задовольнити.

Скасувати арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_2 та знаходяться у нього або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_2 в ПАТ КБ ПриватБанк; накладено арешт до розгляду справи по суті на майно та кошти, що належать ОСОБА_1 та знаходяться у неї або інших осіб: 1) нерухоме майно, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) інше рухоме майно, що знаходиться за місцем реєстрації відповідача - АДРЕСА_1 ; 3) грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ОСОБА_1 в ПАТ КБ ПриватБанк, що вжито ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2010 року.

Ухвала набрала законної сили 14 липня 2025 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А Антонюк