Провадження № 22-ц/801/1513/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2025 рокуСправа № 127/34107/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя-доповідач),

суддів Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач (особа яка подала апеляційну скаргу) Мохамед Авад Мохамед Авад Ель-Хаддад,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , поданою представником адвокатом Якименко-Шевчук Юлією Олексіївною, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Вохмінової О. С. в м. Вінниці, дата складення повного судового рішення 28 квітня 2025 року,-

встановив:

15.10.2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 13 вересня 2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Аль-Абідін Арабської Республіки Єгипет, реєстраційний номер 4249, свідоцтво про одруження № НОМЕР_1 , видане 13.09.2015 року (оригінал засвідчений 24.05.2016 року в Департаменті консульської служби МЗС України № 572/6410). В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Сімейне життя сторін не склалось, що призвело до фактичного припинення сімейних стосунків. Подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. Позивач ОСОБА_1 вважає збереження шлюбу таким, що суперечить її інтересам та дійшла твердого переконання про необхідність розірвання шлюбу.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року позов задоволено: розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 13.09.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Аль-Абідін Арабської Республіки Єгипет, реєстраційний номер 4249, свідоцтво про одруження № НОМЕР_1 , видане 13.09.2015 року (оригінал засвідчений 24.05.2016 року в Департаменті консульської служби МЗС України № 572/6410).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що сторони спільно не проживають, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують шлюбних стосунків. Формальне перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача, яка категорично не бажає знаходитись у шлюбі з відповідачем, тому шлюб необхідно розірвати відповідно до ст. 112 СК України. Суд відмовив у наданні строку на примирення.

27 травня 2025 року через засоби поштового зв`язку адвокатом Якименко Шевчук Ю. О. в інтересах відповідача подано апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Одночасно заявляє клопотання про надання строку на примирення, яке було безпідставно відхиллено судом першої інстанції.

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не вжив заходів для примирення, не надав їм строк, хоча за час розгляду справи їх відносини покращилися, вони сією разом відпочивали в квітні 2025 року, тобто напередодні ухвалення судом рішення. Надання строку на примирення буде в інтересах дитини.

Правом подати відзив у строк, встановлений апеляційним судом, позивачка не скористалася

В судовому засіданні апеляційного суду Мохамед Авад Мохамед Авад Ель-Хаддад підтримав викладене в апеляційній скарзі, пояснив, що він намагається зберегти сім`ю, вони тривалий час у шлюбі і останнім часом їх стосунки з дружиною почали налагоджуватися, він матеріально утримує сім`ю, строк для примирення сприятиме збереженню сім`ї та буде в інтересах дитини. Представник відповідача адвокат Якименко-Шевчук Ю. О. підтримала викладене в апеляційній скарзі, просила врахувати, що суд першої інстанції не сприяв примиренню подружжя, хоча ще є можливість зберегти сім`ю.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення в повній мірі відповідає вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- шлюб між Мохамед Авад Мохамед ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований 13.09.2015 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Аль-Абідін Арабської Республіки Єгипет, реєстраційний номер 4249, свідоцтво про одруження № НОМЕР_1 , видане 13.09.2015 року (оригінал засвідчений 24.05.2016 року в Департаменті консульської служби МЗС України № 572/6410) (а. с. 16-17);

-сторони є батьками сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 10).

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно із ч.ч. 3, 4 с. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 2 ст. 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Частиною 3 ст. 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Вимогами ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звернувшись в суд з позовом, ОСОБА_1 пред`явила вимогу про розвівання шлюбу, яку обґрунтувала тим, що їх стосунки з чоловіком погіршились, тривалий час кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування.

Задовольняючи позов та розриваючи шлюб між сторонами, суд першої інстанції вірно застосував положення статті 110 та 112 СК України та врахував той факт, що на час звернення до суду з позовом (15 жовтня 2024 року) та на час ухвалення судового рішення (23 квітня 2025 року) позивач наполягала на розірванні шлюбу, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що за час провадження у справі їх стосунки з позивачкою почали налагоджуватися, вони спільно відпочивали сім`єю, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки це є лише його твердження, доказів на підтвердження цього він не надав, а позивач послідовно (з моменту пред`явлення позову в жовтні 2024 року) наполягає на розірванні шлюбу.

Апеляційний суд не вбачає підстав для надання сторонам строку на примирення, з огляду на те, що справа перебувала в провадженні суду першої інстанції до моменту ухвалення рішення понад шість місяців, станом на день розгляду справи в суді апеляційної інстанції вже минуло дев`ять місяців від пред`явлення позову про розірвання шлюбу, проте лише відповідач стверджує про можливість зберегти сім`ю, будь-яких заяв позивачки з цього приводу до суду не надходило.

Виходячи із засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер і ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, тож примушування до збереження шлюбних стосунків є порушенням права одного із подружжя, що є неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують ухваленого у справі рішення суду першої інстанції.

Відтак апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції у повній мірі, рішення суду обґрунтоване, прийняте на підставі повно та всебічно встановлених обставин справи, вірної оцінки доказів у їх сукупності та відповідності одне одному, з урахуванням судової практики у подібних правовідносинах.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування правильного по суті судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне подану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України) як таке, що постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ЦПК України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції (п. в ч. 1 ст. 382 ЦПК України), та виходячи з положень статті 141 ЦПК України, з урахуванням того, що подана апеляційна скарги не підлягає до задоволення, понесені Мохамед Авад Мохамед Авад Ель-Хаддад судові витрати слід залишити за ним, доказів понесення судових витрат позивачем в суді апеляційної інстанції матеріали справи не містять.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану представником адвокатом Якименко-Шевчук Юлією Олексіївною, залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 квітня 2025 року залишити без змін.

Судові витрати Мохамед Авад Мохамед Авад Ель-Хаддад, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк