Номер провадження: 22-ц/813/4260/25
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Лозко Ю.П., Коновалова В.А.

за участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,

учасники справи:

заявник приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Кракан Руслан Олегович

боржник ОСОБА_1

розглянули у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2

на ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 22 січня 2025 року

за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Руслана Олеговича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий виклад обставин справи

До Приморського районного суду м. Одеси 17.01.2025 року через систему «Електронний суд» надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Руслана Олеговича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання приватного виконавця було обґрунтовано з посиланням на те, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Руслана Олеговича знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 6416958 з примусового виконання виконавчого листа № 522/14769/15-ц виданого 05.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № ОД19/11/2007/840-К/72 від 06.11.2007 року у загальному розмірі 10 606,12 дол.США. Вищевказане виконавче провадження ВП № 6416958 було відкрито 16.01.2021 року та Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі, рекомендованим поштовим відправленням. В порушення вимог законодавства, боржник, станом на дату звернення до суду з поданням, не подав виконавцю декларацію про доходи та майно боржника фізичної особи, що свідчить про ухилення від виконання судового рішення.

Короткий зміст рішення суду

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 22 січня 2025 року у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Руслана Олеговича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 відмовлено.

Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів виконавчого провадження № 64169598 судом встановлено, що боржник ОСОБА_1 погашала заборгованість, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 64169598 від 25.01.2023 року на суму 425 565,75 грн. Призначення платежу: стягнення боргу з ОСОБА_1 відповідно до постанови про арешт коштів № 64169598 від 19.01.2021 року за виконавчим листом № 522/14769/15-ц виданим 05.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси. Між тим подання не місить належного та достовірного перерахунку заборгованості боржника з урахуванням сплачених коштів та реалізованого майна. За таких обставин подання приватного виконавця не містить жодних посилань на факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку ОСОБА_1 та доказів на підтвердження цих фактів. Таким чином сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням скаржник подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду. В поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2025 року у справі №522/14769/15-ц та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Р.О. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника та тимчасово обмежити боржника у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 522/14769/15-ц виданим 05.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» заборгованість у загальному розмірі 10606 (десять тисяч шістсот шість) дол. США 12 центі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що згідно відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, боржник ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , закордонний паспорт НОМЕР_2 ) в період з 16.01.2021 року по 21.10.2024 року, 5 разів виїжджала з території України та 5 разів в`їжджала на її територію. З вищенаведеного вбачається, що регулярні виїзди за кордон, зокрема, в період коли особа знає про свої зобов`язання та не виконує їх, свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду. Дані обставини свідчать і про те, що боржник має можливість в будь-який момент полишити територію України. Боржник ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання судового рішення, що підтверджується наступними фактами: 1) повна обізнаність боржниці про існування виконавчого провадження та її зобов`язання перед стягувачем; 2) ігнорування вимог приватного виконавця та відсутність будь-яких ініціатив з погашення боргу; 3) нез`явлення на виклики виконавця та систематичне перешкоджання виконавчому провадженню; 4) безпідставне звернення до правоохоронних органів та відкриття кримінального провадження №0001568 щодо вимагання. Окремо варто зазначити, що доводи боржниці в рамках кримінального провадження №0001568 не знайшли свого підтвердження. Зі змісту ухвали Київського районного суду м. Одеси у справі №947/39766/23 про тимчасовий доступ до матеріалів виконавчого провадження №64169598 вбачається, що боржниця є обізнаною про наявність виконавчого провадження та про свої зобов`язання. Водночас, її звернення до правоохоронних органів із заявою про нібито вчинене стягувачам та приватним виконавцем кримінальне правопорушення у вигляді вимагання коштів свідчить про намагання використати механізм кримінального переслідування як спосіб ухилення від виконання судового рішення. Такі дії можуть свідчити про зловживання процесуальними правами та спрямованість наміру боржника на уникнення виконання зобов`язань.

Узагальнюючи вищевикладене вважав, що неодноразові виходи приватного виконавця до місця реєстрації боржника, не дали результату, через відсутність ОСОБА_1 за вказаною адресою, що створює перешкоди для реалізації арештованого приватним виконавцем майна останньої. Таким чином, з наданих матеріалів вбачається, що боржниця обізнана про виконавче провадження, станом на теперішній час боржником не вжито реальних заходів щодо виконання вимог виконавчого документу та не надано жодних пояснень стосовно не виконання вимог виконавчого документа в повному обсязі. Все вищевикладене свідчить про ухилення боржника від виконання судового рішення.

Вважав, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржниці у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 441 ЦПК України та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» - задоволенню, так як є необгрунтованим висновки суду першої інстанції щодо ненадання доказів щодо умисного ухилення боржника від виконання.

Явка сторін

Сторони повідомлені належним чином про час і місце апеляційного перегляду справи по суті. Від скаржника надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без його участі, від ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду повернулось рекомендоване поштове повідомлення, яким направлялась судова повістка-повідомлення в судове засідання призначене на 29.07.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», враховуючи усталену практику Верховного Суду та положення ст.372 ЦПК України, апеляційний суд приходить висновку, що апеляційну скаргу слід розглядати без участі сторін.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судовою колегією встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Руслана Олеговича знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 6416958 з примусового виконання виконавчого листа № 522/14769/15-ц виданого 05.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № ОД19/11/2007/840-К/72 від 06.11.2007 року у загальному розмірі 10 606,12 дол.США.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором «Автопакет» № ОД19/11/2007/840-К/72 від 06.11.2007 року у загальному розмірі 10 606,12 дол.США в еквіваленті по курсу НБУ на 15.06.2015 року становить 223 352, 47 грн. та судовий збір в сумі 2 233,52 грн.

У задоволені позовних вимог до ОСОБА_3 відмовлено.

15.09.2016 року представник ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з заявою про видачу копії рішення суду та виконавчого листа (а.с. 68). Приморським районним судом м. Одеси 23.09.2016 року було видано копію рішення суду та виконавчий лист.

Виконавчий лист щодо стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 було пред`явлено на виконання до Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області та постановою державного виконавця Борщевського К.О. від 08.11.2016 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 522/14769/15-ц (а.с. 129).

Постановою головного державного виконавця Другого Приморського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області від 12.02.2018 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» грошової суми 223 352,47 грн. повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на той час). В зазначеній постанові також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання в строк до 12.02.2021 року (а.с. 130).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.07.2020 року замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «КБ «Надра» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» у виконавчому провадженні з виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року по справі № 522/14769/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.12.2020 року видано дублікат виконавчого листа на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 29.03.2016 року, винесеного по цивільній справі № 522/14769/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, виданого Приморським районним судом м. Одеси щодо стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ПАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «Консалт Солюшенс» заборгованість за договором «Автопакет» № ОД19/11/2007/840-К/72 від 06.11.2007 року у загальному розмірі 10 606,12 дол.США в еквіваленті по курсу НБУ на 15.06.2015 року становить 223 352, 47 грн.

28.12.2020 року ТОВ «Консалт Солюшенс» звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа (а.с. 182-183). Приморським районним судом м. Одеси 05.01.2021 року було видано дублікат виконавчого листа.

16.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Русланом Олеговичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 6416958 з примусового виконання виконавчого листа № 522/14769/15-ц виданого 05.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси за рішенням суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № ОД19/11/2007/840-К/72 від 06.11.2007 року у загальному розмірі 10 606,12 дол.США. Стягувач- ТОВ «Консалт Солюшенс»

Вказана постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, що вказана у виконавчих документах.

Згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Також приватним виконавцем 16.01.2021 року та 19.01.2021 року були винесені постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження у розмірі 11 666,73 дол.США та 500 грн.

Згідно відповіді Міністерства внутрішніх справ України № 94321285 від 16.01.2021 року в МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

Згідно відповіді ПАТ «МТБ Банк» № 00/189-0/61.2.2-БТ-К від 22.01.2021 року боржник не перебуває у ПАТ «МТБ Банк» на обслуговуванні.

Згідно відповіді АТ «Райффайзен Банк Аваль» № 81-15-8/10236-БТ від 25.01.2021 року боржник відсутній у АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно відповіді АБ «Південний» № 232-001-3347-2021 від 26.01.2021 року боржник відсутній у базі даних банка.

Згідно відповіді АТ «ОТП Банк» № 25-4/868-БТ від 27.01.2021 року у боржника відсутні відкриті клієнтські рахунки.

Згідно відповіді АТ «Альфа Банк» № 9621-26-б/б від 03.02.2021 року у боржника відсутні відкриті рахунки.

Згідно відповіді АТ «Кредит Банк Дніпро» № 16-991 від 05.02.2021 року у боржника відсутні відкриті рахунки.

Згідно відповіді АТ «Укрсиббанк» № 31-4/12362 від 15.02.2021 року у боржника відсутні відкриті рахунки.

Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-210317/1461 від 22.03.2021 року у боржника наявні рахунки: № НОМЕР_3 , залишок коштів-15 грн., № НОМЕР_4 , залишок коштів-1,79 грн.; накладено арешт.

Згідно відповіді АТ «Оксі Банк» № 4100/1192 від 17.03.2021 року у боржника наявний рахунок: № НОМЕР_5 , залишок коштів - 1,06 грн.

Відповідно до відповіді КП «БТІ» ОМР № 1807/03.01.-15 від 05.10.2022 року станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_1 27.06.2000 року зареєстровано право власності на 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до платіжної інструкції № 64169598 від 25.01.2023 року ОСОБА_1 сплатила грошові кошти у розмірі 425 565,75 грн. Призначення платежу: стягнення боргу з ОСОБА_1 відповідно до постанови про арешт коштів № 64169598 від 19.01.2021 року за виконавчим листом № 522/14769/15-ц виданим 05.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України № 163359351 від 23.05.2023 року щодо перетину боржником державного кордону, то ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 16.01.2021 року по 23.05.2023 року перетнула кордон 14.06.2021 року, напрям перетину-виїзд, вид документу-закордонний паспорт, серія та номер- НОМЕР_2 , громадянство-Україна; 15.06.2021 року, напрям перетину-в`їзд, вид документу-закордонний паспорт, серія та номер- НОМЕР_2 , громадянство-Україна; 17.07.2021 року, напрям перетину-виїзд, вид документу-закордонний паспорт, серія та номер- НОМЕР_2 , громадянство-Україна; 18.07.2021 року, напрям перетину-в`їзд, вид документу-закордонний паспорт, серія та номер- НОМЕР_2 , громадянство-Україна; 31.08.2022 року, напрям перетину-виїзд, вид документу-закордонний паспорт, серія та номер- НОМЕР_2 , громадянство-Україна; 15.09.2022 року, напрям перетину-в`їзд, вид документу-закордонний паспорт, серія та номер- НОМЕР_2 , громадянство-Україна; 24.09.2022 року, напрям перетину-виїзд, вид документу-закордонний паспорт, серія та номер- НОМЕР_2 , громадянство-Україна; 24.09.2022 року, напрям перетину-в`їзд, вид документу-закордонний паспорт, серія та номер- НОМЕР_2 , громадянство-Україна.

03.11.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Русланом Олеговичем було винесено Вимогу № 1863, згідно якої вимагав боржника надати йому доступ до квартири для проведення виконавчих дій з опису та арешту майна, що належить боржнику, а саме 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 - 08.11.2023 року о 14:00.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси Чванкіна С.А. від 22.12.2023 року (справа № 947/39766/23, досудове розслідування № 0001568 від 10.11.2023 року) зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Р.О. надати (забезпечити) старшому слідчому СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області майору поліції Волошенюк М.В., та/або іншим оперативним уповноваженим за дорученням слідчого в порядку ст. 40 КПК України тимчасовий доступ до оригіналів документів, які містяться в виконавчому провадженні № 64169598 від 16.01.2021 з виконання виконавчого листа № 522/14769/15-ц про стягнення грошової суми з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», із можливістю ознайомлення з ними та вилучення їх належних чином завірених копій, які перебувають у володінні приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Р.О., офіс якого розташований за адресою: 65020, м. Одеса, вул. Асташкіна, 21 офіс 1.

05.01.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Русланом Олеговичем було направлено належним чином завірені копії виконавчого провадження № 64169598 старшому слідчому СВ Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області майору поліції Волошенюк М.В. на виконання ухвали суду від 22.12.2023 року.

09.02.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Русланом Олеговичем було винесено Вимогу № 555, згідно якої вимагав боржника надати йому доступ до квартири для проведення виконавчих дій з опису та арешту майна, що належить боржнику, а саме 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 - 14.02.2024 року о 17:00.

14.02.2024 року приватним виконавцем було здійснено вихід за адресою боржника, яка вказана у виконавчому документів, а саме: АДРЕСА_1 , однак боржника за даною адресою не було виявлено, на підставі чого було був складений відповідний акт приватного виконавця від 14.02.2024 року.

14.02.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Русланом Олеговичем було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме було описано та накладено арешт на саме 1/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,0 кв.м., житловою 39,3 кв.м.

14.03.2024 року ТОВ «Інвестиційно-Консалтингове Бюро «Тріада», оцінювач ОСОБА_4 , було складений Звіт про незалежну оцінку майна, а саме: 1/3 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , вартість якої склала 148 320 грн.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Русланом Олеговичем від 18.04.2024 року було направлено повідомлення № 1488 щодо ознайомлення з результатами визначення вартості майна.

Згідно протоколу електронних торгів № 616616 від 23.07.2024 року торги не відбулися.

Листом приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Руслана Олеговича від 01.08.2024 року № 2087 було запропоновано ТОВ «Консалт Солюшенс» залишити за собою нереалізоване майно.

01.08.2024 року від ТОВ «Консалт Солюшенс» направило заяву до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракан Руслана Олеговича про залишення за собою нереалізованого майна.

02.08.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Русланом Олеговичем було винесено Постанову про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу було передано стягувачу ТОВ «Консалт Солюшенс» в рахунок часткового погашення боргу за виконавчими листами по справі № 522/14769/15-ц від 05.01.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості у загальному розмірі 10 606,12 дол.США, за ціною третіх електронних торгів- 103 824 грн., 1/3 частини квартири, загальною площею 54,0 кв.м.., житловою площею 39,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Зазначена Постанова є підставою для подальшого оформлення стягувачам-ТОВ «Консалт Солюшенс» права власності на вказане майно.

02.08.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Русланом Олеговичем було видано Акт приватного виконавця про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, а саме 1/3 частини квартири, загальною площею 54,0 кв.м.., житловою площею 39,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу ВП № 64169598 від 01.08.2024 року, винесеної приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Кракан Русланом Олеговичем. Зазначений Акт є підставою для видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на вищезазначене майно.

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України № 234103434 від 21.10.2024 року щодо перетину боржником державного кордону, то ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 16.01.2021 року по 21.10.2024 року перетинала кордон, між тим не вбачається коли саме.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування на всій території України у випадках, установлених міжнародними договорами, згода та обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо.

Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Отже, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини, непереборної сили, події тощо.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України № 3857-ХІІ від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою підставою для задоволення судом подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є ухиляння боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, в інтересах національної чи громадської безпеки, з метою захисту прав і свобод інших осіб.

На підставі визначених у ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, і коли виконати цей обов`язок не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Зокрема, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього з неповажних причин.

Сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчим документом або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Суд зазначає, що при поданні вказаного подання приватний виконавець навіть не зазначив остаточний розрахунок заборгованості з урахуванням курсу НБУ після стягнення певної суми коштів з банківських рахунків та після передачі стягувачу належної боржниці 1/3 частини квартири в рахунок погашення даної заборгованості.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань покладається, в даному випаду, на приватного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадках, якщо діють невиконані зобов`язання, покладені на нього судовим рішенням, до виконання останніх.

Згідно п. 8 ст. 19 Закону України «Про державну прикордонну службу України» встановлено, що запобігання та недопущення в`їзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України покладено на Державну прикордонну службу України.

Пункт 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24 березня 2008 року № 261/2008, щодо врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобов`язання було видано спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27 травня 2008 року № 25-32/463 № 25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, до того ж питання такого обмеження вирішується судом.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Слід зазначити, що право приватного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє приватного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Надані приватним виконавцем матеріали містять фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду.

Тобто апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції зроблено вірні та законні висновки на підставі досліджених матеріалів справи та відповідно з матеріалів виконавчого провадження № 64169598 встановлено, що боржник ОСОБА_1 погашала заборгованість, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 64169598 від 25.01.2023 року на суму 425 565,75 грн. Призначення платежу: стягнення боргу з ОСОБА_1 відповідно до постанови про арешт коштів № 64169598 від 19.01.2021 року за виконавчим листом № 522/14769/15-ц виданим 05.01.2021 року Приморським районним судом м. Одеси.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що подання не місить належного та достовірного перерахунку заборгованості боржника з урахуванням сплачених коштів та реалізованого майна та подання приватного виконавця не містить жодних посилань на факти навмисного чи іншого свідомого невиконання обов`язку ОСОБА_1 та доказів на підтвердження цих фактів, а сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Ухвалюючи рішення судова колегія виходить з наступного правового регулювання :

Згідно п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, серед іншого, у випадку, якщо діють договірні та інші невиконані зобов`язання; а також, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Положеннями ст. 313 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, тим більш з поважних причин, в даному випадку через обстеження та лікування, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Тобто, застосовуючи ст. 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Звертаючись до суду з поданням, приватний виконавець посилався на те, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

Судова колегія вважає, що ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Тобто, поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції, обставини ухилення від виконання зобов`язання, на які посилається приватний виконавець, об`єктивно не підтверджені наданими матеріалами виконавчого провадження і є по суті припущенням, які суд першої інстанції дослідив в повній мірі та прийшов вірного рішення.

Також слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, своєчасно з`являтися на вимогу виконавця, надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Враховуючи зазначене, проаналізувавши всі обставини справи, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв вірне рішення про відмову у задоволенні такого подання, оскільки судова колегія не вбачає жодних законодавчих приписів для задоволення заяви про тимчасове обмеження виїзду боржника за межі України, оскільки відсутні докази навмисного, свідомого ухилення боржника від виконання рішення суду, що з урахуванням лікування, унеможливлює задоволення подання.

Доводи апеляційної скарги приватного виконавця у сукупності зводяться до того, що ОСОБА_1 знаючи про наявність боргових зобов`язань ухиляється від повернення боргів та дуже часто перебуває закордоном, що унеможливлює виконання рішення, апеляційний суд вважає не слушними з огляду на наступне.

Апеляційним переглядом встановлено наявність в матеріалах справи платіжної інструкції №64169598 від 25 січня 2023 р., де платником зазначена ОСОБА_1 , в графі призначення платежу зазначено: «-Стягнення боргу з ОСОБА_1 відповідано до постанови про арешт коштів №64169598 від 19.01.2021 року за виконавчим листом №522/14769/15-ц виданим 05.01.2021 року Приморський районний суд м. Одеси та внесено суму у розмірі 425 565,75 грн (а.с.194 зворот).

Тобто божником ОСОБА_1 погашено заборгованість, що спростовує звернення приватним виконавцем з таким поданням та апеляційною скаргою.

Натомість дії приватного виконавця приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Руслана Олеговича пов`язані із зверненням до суду із таким поданням необґрунтовані належними та допустимими доказами не зазначено розміру заборгованості на момент звернення.

Відповідно до практики Верховного суду у постанові № 331/8536/17 від 28.10.2020 року, викладено правову позицію, яка полягає у наступному: «тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконания зобов?язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення»

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини у справі «Гочев проти Болгарії» підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином, у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв?язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження с виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, § 78-82). Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121). Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов?язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. вказане вище рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», $124 і вказане вище рішення Європейського Суду «Фельтеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», $35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймі, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. Рішення Європейського Суду від 25 січня 2007 г. за справою «Сіссаніс проти Румунії»), скарга No 23468/02, § 70). Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven und De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов?язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Виходячи з аналізу практики висловленої Верховним Судом, ЄСПЛ судова колегія приходить висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги та залишення без змін постановленого рішення .

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Руслана Олеговича - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду міста Одеси від 22 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 липня 2025 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

Ю.П. Лозко