Справа № 296/4775/25
У Х В А Л А

Іменем України

25 липня 2025 рокум. Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі

головуючої судді Пилипюк Л. М.,

за участю секретаря судового засідання Клименко Е. В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Ващук Ю. С.,

представника органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради Баб`яка М. М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком,

в с т а н о в и в :

В провадженні Корольовського районного суду міста Житомира перебуває справа № 296/4775/25 за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування - виконавчий комітет Житомирської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком.

23 липня 2025 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заява про забезпечення позову підписана представником позивача адвокатом Ващук Ю. С.

Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача за первісним позовом адвокат Ващук Ю. С. зазначає, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 одружились 12 травня 2022 року та у шлюбі в них народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На квітневі свята ОСОБА_1 з дитиною перебувала за місцем проживання свого дядька, який є військовослужбовцем і приїхав у відпустку. 26 квітня 2025 року ОСОБА_2 приїхав в село Будо-Рижани Житомирського району Житомирської області та примусово забрав дитину в матері. З вказаного часу ОСОБА_1 не має можливості вільно бачитись з дитиною дитину, оскільки відповідач перешкоджає в спілкуванні матері й дитини.

Заявник також зазначає, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась в поліцію щодо примусового відібрання в неї дитини та вчинення відповідачем перешкод в спілкуванні з дитиною. ОСОБА_1 не бачила свою дочку вже майже 3 місяці. Така довготривала розлука матері та дворічної дитини є надмірним стресом для дитини, що може мати наслідком тяжкі наслідки. Процедура розгляду судового спору щодо визначення місця проживання дитини є довготривалою, а тому є необхідність вирішення питання про забезпечення позову в цій справі шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкод ОСОБА_1 в побаченнях з дитиною та шляхом встановлення графіку відповідних побачень матері й дитини.Заявник вважає, що такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами та відповідають інтересам дитини.

На підставі наведеного заявник просить вжити заходи забезпечення позову та зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди зустрічам на проведенні часу ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 та встановити графік перебування ОСОБА_3 з матір`ю ОСОБА_1 з понеділка по неділю кожного першого та третього тижня місяця.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням (ч. 3 ст. 153 ЦПК України).

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч. 4 ст. 153 ЦПК України).

Позивач ОСОБА_4 у судовому просила заяву про забезпечення позову задовольнити, суду пояснила, що вона працює касиром в супермаркеті АТБ та її графік роботи «чотири через чотири», тобто чотири робочі дні та чотири вихідні. На запитання суду позивач відповіла, що її керівництво знає про розгляд цієї справи судом та в разі необхідності вона зможе відпроситися з роботи або з кимось помінятись робочими змінами. Позивач повідомила, що в неї немає родичів в місті Житомирі. Також позивач зазначила, що вона чекає зустрічі з дочкою та придбала для неї нові речі.

Представник позивача адвокат Ващук Ю. С. у судовому засіданні просила заяву про забезпечення позову задовольнити, однак зазначила, що при визначенні графіку побачень дитини з матір`ю вона покладається на розсуд суду. Представник позивача додала, що ОСОБА_2 чинить перешкоди зустрічі дитини з матір`ю, хоча остання намагалась досягти з ним компромісу з цього питання. Відповідач заблокував для ОСОБА_1 усі можливі засоби зв`язку з ним. Позивач приходила за адресою місця проживання відповідача, однак не змогла потрапити до будинку, оскільки вхід було зачинено, а проникати на приватну територію самовільно позивач не має права. Також позивач намагалась зустрітись з дочкою в закладі дошкільної освіти «садочку», однак після спілкування з працівниками цього закладу було з`ясовано, що дитина його не відвідує. Адвокат зазначила, що вона особисто просила відповідача дозволити ОСОБА_1 побачити дочку і лише після довгих і наполегливих умовлянь відповідач надав згоду на десятихвилинну зустріч дитини та матері. Така зустріч відбулась в травні цього року. Після цього можливості спілкуватись з дитиною у матері немає.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Суд ураховує, що вперше розгляд заяви про забезпечення позову було призначено на 24 липня 2025 року, про що невідкладно повідомлено відповідача та його представника. 24 липня 2025 року представник відповідача адвокат Примак В. М. отримав копію заяви про забезпечення позову. Того ж дня від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про відкладення розгляду заяви. У вказаній заяві відповідач також висловив свої заперечення щодо задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки, на його думку, він не чинить жодних перешкод позивачу, а запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не впливають на рішення суду. Також відповідач зазначив, що встановлення графіку побачень матері з дитиною не є предметом спору у цій справі.

Суд задовольнив заяву ОСОБА_2 та відклав розгляд заяви про забезпечення позову на 25 липня 2025 року, про що було невідкладно повідомлено відповідача та його представника. Представник відповідача адвокат Примак В. М. під розписку був повідомлений про розгляд заяви про забезпечення позову на 25 липня 2025 року о 14 год. 30 хв.

Однак, у судове засідання 25 липня 2025 року ані відповідач, ані його представник не з`явились та не повідомили про причини своєї неявки.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради Баб`як М. М. у судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримав, оскільки зустрічі дитини та мами відповідатимуть інтересам дитини. Разом з тим, представник третьої особи при визначенні графіку побачень поклався на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову у спорах щодо визначення місця проживання малолітньої дитини має на меті гарантувати дотримання інтересів дитини, створити передумови, які унеможливлять недобросовісну поведінку батьків, забезпечать фундамент для належного виконання судового рішення.

Згідно з пунктами 3, 10 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову. При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно зі статтею 157 Сімейного кодексу України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (Сristian Сatalin Ungureanu v. Romania, заява № 6221/14, пункти 29-34, рішення від 04 вересня 2018 року) суть висновків зводиться до того, що допущення державою ситуації, коли один з батьків втрачає доступ до власної дитини ще й протягом тривалого часу, у тому числі за наявності судового спору між батьками, від якого, зокрема, залежить характер цього доступу, навіть якщо це відбувається без порушення існуючих нормативних правил держави, є порушенням статті 8 Конвенції - права на повагу до приватного і сімейного життя того з батьків, доступ до дитини якого обмежується або унеможливлюється.

Згідно з практикою ЄСПЛ оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагає від судів ретельної оцінки низки факторів з точки зору збалансованості інтересів. Залежно від обставин конкретної справи вони можуть відрізнятися. Але надзвичайно важливими є врахування найкращого інтересу дитини. При визначенні найкращого інтересу дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, пункт 100; від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, пункт 76).

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір`ю (постанови Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 752/1253/22, від 08 лютого 2023 року у справі № 501/488/21).

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом і для цього використовують всі відповідні законодавчі й адміністративні заходи.

Призначенням концепції найкращих інтересів дитини є забезпечення ефективної реалізації всіх прав, проголошених у цій Конвенції, усебічний розвиток дитини, оцінка найкращих інтересів дитини в кожному окремому випадку при дотриманні балансу усіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини передбачає дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності, та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку й рівня розвитку, що може її висловити.

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що мати, яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини, проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини.

Копією довідки ТОВ «АТБ-Маркет» від 10 липня 2025 року підтверджено, що ОСОБА_1 з 25 лютого 2021 року працює на посаді продавця-консультанта в ТОВ «АТБ-Маркет», її сукупний дохід за період з березня 2025 року по червень 2025 року склав 62 708,66 гривень.

З дослідженої судом копії договору оренди житлового приміщення від 12 травня 2025 року вбачається, що позивач орендує квартиру в місті Житомирі.

До заяви про забезпечення позову додано позитивні характеристики позивача з місця роботи та за місцем реєстрації.

Матеріали заяви містять документально підтверджені відомості про те, що ОСОБА_1 зверталась до поліції з приводу відібрання в неї дитини. Зокрема, з відповіді Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області встановлено, що 06 травня 2025 року зареєстровано заяву ОСОБА_1 щодо неправомірних дій ОСОБА_2 , який не віддає їй дитину. До заяви про забезпечення позову також додано копію протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 26 квітня 2025 року, копію протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06 травня 2025 року, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 26 квітня 2025 року та від 06 травня 2025 року.

Відповідно до змісту відповіді Служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради від 25 липня 2025 року працівниками служби (управління) у справах дітей Житомирської міської ради проведено профілактичну бесіду з батьком ОСОБА_2 щодо недопущення вчинення перешкод у спілкуванні матері з дочкою ОСОБА_5 . Також ОСОБА_2 роз`яснено, що позбавлення матері можливості бачитися та спілкуватися з дитиною є грубим порушенням законодавства.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд ураховує, що позивач ОСОБА_1 , яка на час вирішення справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з дочкою ОСОБА_6 , а відповідач (батько) не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини.

Суд ураховує, що на час вирішення заяви про забезпечення позову судовий розгляд справи не розпочався, справа перебуває на стадії підготовчого провадження. Орган опіки та піклування виконавчий комітет Житомирської міської ради наразі не подав до суду висновок щодо розв`язання спору. Відомості про обстеження умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в справі відсутні.

Суд установив, що між сторонами дійсно існує спір щодо визначення місця проживання дитини. Дочці сторін, визначення місця проживання якої є предметом спору в цій справі, - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилось 2 роки.

Дитина з кінця квітня 2025 року проживає разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаному житлі дитина проживала й раніше разом з обома батьками до розірвання шлюбу між ними.

До заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 надала копію договору про оренду житла, однак наразі суду невідомо чи дійсно позивач там проживає та які дійсні умови проживання у такому житлі. Суд повторює, що представники органу опіки та піклування наразі не провели огляд умов проживання сторін.

Також суд ураховує, що для дітей відповідного віку є важливим дотримання режиму дня, харчування та сну, перебування в стійкому, звичному середовищі та обстановці. Достовірних відомостей про те, чи відвідує наразі дитина заклад дошкільної освіти в суду відсутні. На думку суду, встановлення графіку, відповідно до якого дворічна дитина має щотижня змінювати місце проживання почергово то з батьком, то з матір`ю не буде відповідати найкращим інтересам дитини, не сприятиме її гармонійному розвитку. Такий графік життя дитини впливатиме на її звичний ритм і буде незручним для неї.

Крім того, суд ураховує графік роботи ОСОБА_1 . У разі відсутності можливості змінити встановлений графік роботи (погодити зміни графіку з керівництвом чи з будь-яких інших причин) позивач не зможе в робочі дні бути з дочкою, надавати необхідний їй догляд. За таких обставин та з урахуванням відсутності в позивача близьких родичів (батьків, рідних братів, сестер), які б змогли надати їй необхідну допомогу, суд вважає, що визначення графіку, відповідно до якого передбачається довготривале та цілодобове перебування дитини з матір`ю є наразі недоцільним та таким, що не відповідатиме інтересам дитини.

З огляду на малолітній вік дитини та відсутність відомостей про фактичні умови проживання ОСОБА_1 , неодноразові зміни її місця проживання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову в частині запропонованого заявником графіку перебування дитини з кожним з батьків.

При цьому суд погоджується, що матір, яка проживає окремо від дитини, має право підтримувати контакт з дитиною, спілкуватись з нею, брати участь у її вихованні.

Наразі між сторонами склались конфліктні стосунки та вони не можуть у добровільному порядку досягти згоди щодо побачень матері з дитиною.

Надані заявником докази в своїй сукупності свідчать, що відповідач ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 в побаченнях з донькою.

Довготривала розлука матері та дитини може мати негативні психологічні наслідки для дитини, включаючи проблеми з формуванням прихильності, емоційні розлади. Важливо аби матір та дитина підтримувати зв`язок, забезпечуючи дитині стабільність та емоційну підтримку.

Врахувавши підстави та предмет первісного та зустрічного позовів, характер спірних правовідносин, а також встановивши наявність обставин, які позбавляють позивача за первісним позовом можливості вільно бачитись та спілкуватися з малолітньою дочкою, з урахуванням права матері на особисте спілкування з дитиною, суд дійшов висновку, що побачення матері й дитини по 3 години тричі на тиждень як захід забезпечення позову є адекватними та співмірними із позовними вимогами, зустрічі матері з дочкою будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків між ними і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дитини.

Порівнявши можливі негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів (втрата емоційного зв`язку між матір`ю та дитиною внаслідок відсутності спілкування протягом тривалого часу), з урахуванням порушеного права, за захистом якого заявник звернулася до суду, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення графіку побачень матері й дитини є співмірними із заявленими нею вимогами.

Отже, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цій справі шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_2 в побаченнях та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Забезпечуючи позов у цій справі, слід установити графік побачень матері й дитини кожного вівторка, четверга та неділю по три години поспіль в денну пору доби ьез присутності батька.

На переконання суду такі заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, відповідають інтересам дитини та не порушать прав відповідача, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та підлягають застосуванню до набрання рішенням законною сили.

Керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову в справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Житомирської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком.

Зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 в побаченнях та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити графік побачень матері ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тричі на тиждень, зокрема, кожного вівторка, четверга та неділю по три години поспіль в денну пору доби без присутності батька ОСОБА_2 .

В решті вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали надіслати сторонам для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ;

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК