Справа № 755/6656/25
"23" липня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Марфіна Н. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Асвіо Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
28 березня 2025 року АТ «Асвіо Банк» засобами поштового зв`язку звернулося до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 22 грудня 2021 року між сторонами укладений договір про користування індивідуальним сейфом № 642/4.
Відповідно до пункту 1.1. Договору, банк надає, а клієнт приймає в тимчасове платне користування у відповідності з умовами даного договору індивідуальний сейф №214, що знаходиться в сховищі для індивідуальних сейфів банку, та комплект ключів до нього на строк з 22 грудня 2021 року до 21 червня 2022 року для зберігання клієнтом документів, грошових коштів та інших цінностей.
Відповідно до пункту 3.1.4 договору, при бажанні користуватися сейфом після закінчення строку, визначеного пунктом 1.1. Договору клієнт має вирішити з банком питання про продовження строку користування сейфом, шляхом оформлення письмової заяви. Умови договору на новий строк встановлюється сторонами за домовленістю.
Відповідно до пункту 3.2.3 Договору, клієнт зобов`язаний внести плату за весь строк користування сейфом згідно розділу 7 цього договору.
Згідно пункту 3.2.11 Договору, клієнт зобов`язаний здати ключ і звільнити сейф не пізніше останнього дня строку користування сейфом, визначеного в пункті 1.1 цього Договору (якщо строк користування сейфом не продовжено), або ж не пізніше дня підписання заяви про розірвання договору (якщо сторони узгодили достроково припинити дію договору).
Відповідно до пункту 3.2.16 Договору в разі пошкодження замка сейфу у зв`язку з його відкриттям правоохоронними органами у відповідності до підпункту «ґ» пункту 3.3.3. цього Договору, клієнт зобов`язаний відшкодувати Банку в повному обсязі витрати пов`язані з заміною замка, а саме: вартість «аварійного» відкриття сейфу, вартість нового замка, ключів від нього та вартість роботи з його заміни.
Відповідно до підпункту «а» пункту 3.3.3 договору про користування індивідуальним сейфом банк має право відкрити сейф без присутності клієнта у наступних випадках якщо протягом двох місяців з дати закінчення терміну дії даного договору (за умови попереднього повідомлення Клієнта або Банку про припинення договору, або з дати підписання сторонами угоди про дострокове розірвання договору), Клієнт не з`явився для одержання майна та не повертає ключі від наданого йому сейфа.
В цьому випадку банк створює спеціальну комісію в кількості двох осіб з числа працівників Банку й однієї незацікавленої особи відкриває сейф Клієнта і складає опис вмісту сейфа з наступним вилученням і передачею останнього на збереження в сховище цінностей Банку як невитребуване майно. Грошова сума, яка вносилась Клієнтом як застава Клієнту не повертається. Банк має право стягнути з Клієнта витрати Банку за збереження майна, вилученого комісією із сейфа згідно Тарифів Банку.
Відповідно до пункту 7.1. Договору вартість користування сейфом визначається відповідно до тарифів Банку, які є невід`ємним додатком до цього Договору (додається).
Відповідно до пункту 7.2. Договору оплата за користування сейфом здійснюється Клієнтом шляхом попередньої оплати Банком 100% платежу за весь строк користування сейфом та шляхом внесення грошової застави в розмірі вказаному в п. 7.4. «б» даного Договору.
За користування сейфом після закінчення строку користування сейфом, визначеного в пункті 1.1. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт вносить плату за кожен день користування сейфом згідно тарифів Банку та додатково пеню 2% від суми простроченої заборгованості.
Відповідно до підпункту "а" пункту 7.4. Договору клієнт вносить плату за весь строк користування сейфом, визначений пунктом 1.1. цього Договору в сумі 1 357,50 грн, крім того ПДВ 271,50 грн, а всього 1 629,00 грн.
Відповідно до підпункту "б" пункту 7.4. Договору клієнт вносить Заставу у сумі 1 200 грн. (одна тисяча двісті гривень 00 копійок) яка в разі настання умов передбачених цим договором спрямовується на відшкодування витрат Банку, пов`язаних з відкриттям індивідуального сейфу. Клієнт зобов`язаний, відповідно до встановленого Банком рахунку додатково відшкодувати Банку витрати, пов`язані з заміною замка, а саме вартістю нового замка, ключів від нього і роботи з його заміни, визначену Банком на момент такого відшкодування.
Відповідно до п. 10.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань та проведення всіх розрахунків щодо заборгованості.
Позивач зазначає, що згідно заяви ОСОБА_1 йому надано у тимчасове користування сейф розміром 50*300*425 з вартістю оплати на добу: 15,00 грн при користуванні від 7 до 90 днів; 12,00 грн від 91 до 180 днів; 9,00 грн від 181 до 366 днів.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором про користування індивідуальним сейфом в частині оплати наданих послуг за користування сейфом після закінчення строку користування сейфом, а також зобов`язання щодо одержання майна та повернення ключів від наданого сейфу, на адресу ОСОБА_1 направлялось повідомлення від 24 березня 2023 року за вих. № 854 з вимогою негайної сплати заборгованості за користування сейфом після закінчення строку оренди відповідно до пункту 3.2.9 договору яка станом на 24 березня 2023 року становила 2 376,00 грн.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 вимог АТ «Асвіо Банк», які були викладені у повідомленні від 24 березня 2023 року за вих. №854, АТ «Асвіо Банк» направило повторне повідомлення від 06 березня 2024 року за вих. № 1167 з вимогою сплатити заборгованість за користування сейфом після строку оренди відповідно до пункту 3.2.9 договору, яка станом на 04 березня 2024 року становила 5 598,00 грн.
Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 вимог АТ «Асвіо Банк», які викладені у повідомленнях від 24 березня 2023 року та від 06 березня 2024 року, АТ «Асвіо Банк» здійснив примусове відкриття Індивідуального банківського сейфу.
На підставі викладеного, АТ «Асвіо Банк» просить суд:
-Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Асвіо Банк» заборгованість за Договором про користування індивідуальним сейфом від 22 грудня 2021 року №642/4 у розмірі 8 498,00 грн, яка складається з простроченої комісії у розмірі 5 670,00 грн., та аварійного відкриття сейфу у розмірі 2 828,00 грн;
-Відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати.
На підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 28 квітня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року між АТ «Асвіо Банк» та ОСОБА_1 укладений договір про користування індивідуальним сейфом №642/4.
Відповідно до пункту 1.1. Договору, банк надає, а клієнт приймає в тимчасове платне користування у відповідності з умовами даного договору індивідуальний сейф №214, що знаходиться в сховищі для індивідуальних сейфів банку, та комплект ключів до нього на строк з 22 грудня 2021 року до 21 червня 2022 року для зберігання клієнтом документів, грошових коштів та інших цінностей.
Відповідно до пункту 3.1.4 договору, при бажанні користуватися сейфом після закінчення строку, визначеного пунктом 1.1. Договору клієнт має вирішити з банком питання про продовження строку користування сейфом, шляхом оформлення письмової заяви. Умови договору на новий строк встановлюється сторонами за домовленістю.
Відповідно до пункту 3.2.3 Договору, клієнт зобов`язаний внести плату за весь строк користування сейфом згідно розділу 7 цього договору.
Згідно пункту 3.2.11 Договору, клієнт зобов`язаний здати ключ і звільнити сейф не пізніше останнього дня строку користування сейфом, визначеного в пункті 1.1 цього Договору (якщо строк користування сейфом не продовжено), або ж не пізніше дня підписання заяви про розірвання договору (якщо сторони узгодили достроково припинити дію договору).
Відповідно до пункту 3.2.16 Договору в разі пошкодження замка сейфу у зв`язку з його відкриттям правоохоронними органами у відповідності до підпункту «ґ» пункту 3.3.3. цього Договору, клієнт зобов`язаний відшкодувати Банку в повному обсязі витрати пов`язані з заміною замка, а саме: вартість «аварійного» відкриття сейфу, вартість нового замка, ключів від нього та вартість роботи з його заміни.
Відповідно до підпункту «а» пункту 3.3.3 договору про користування індивідуальним сейфом банк має право відкрити сейф без присутності клієнта у наступних випадках якщо протягом двох місяців з дати закінчення терміну дії даного договору (за умови попереднього повідомлення Клієнта або Банку про припинення договору, або з дати підписання сторонами угоди про дострокове розірвання договору), Клієнт не з`явився для одержання майна та не повертає ключі від наданого йому сейфа.
В цьому випадку банк створює спеціальну комісію в кількості двох осіб з числа працівників Банку й однієї незацікавленої особи відкриває сейф Клієнта і складає опис вмісту сейфа з наступним вилученням і передачею останнього на збереження в сховище цінностей Банку як невитребуване майно. Грошова сума, яка вносилась Клієнтом як застава Клієнту не повертається. Банк має право стягнути з Клієнта витрати Банку за збереження майна, вилученого комісією із сейфа згідно Тарифів Банку.
Відповідно до пункту 7.1. Договору вартість користування сейфом визначається відповідно до тарифів Банку, які є невід`ємним додатком до цього Договору (додається).
Відповідно до пункту 7.2. Договору оплата за користування сейфом здійснюється Клієнтом шляхом попередньої оплати Банком 100% платежу за весь строк користування сейфом та шляхом внесення грошової застави в розмірі вказаному в п. 7.4. «б» даного Договору.
За користування сейфом після закінчення строку користування сейфом, визначеного в пункті 1.1. Договору про користування індивідуальним сейфом Клієнт вносить плату за кожен день користування сейфом згідно тарифів Банку та додатково пеню 2% від суми простроченої заборгованості.
Відповідно до підпункту "а" пункту 7.4. Договору клієнт вносить плату за весь строк користування сейфом, визначений пунктом 1.1. цього Договору в сумі 1 357,50 грн, крім того ПДВ 271,50 грн, а всього 1 629,00 грн.
Відповідно до підпункту "б" пункту 7.4. Договору клієнт вносить Заставу у сумі 1 200 грн. (одна тисяча двісті гривень 00 копійок) яка в разі настання умов передбачених цим договором спрямовується на відшкодування витрат Банку, пов`язаних з відкриттям індивідуального сейфу. Клієнт зобов`язаний, відповідно до встановленого Банком рахунку додатково відшкодувати Банку витрати, пов`язані з заміною замка, а саме вартістю нового замка, ключів від нього і роботи з його заміни, визначену Банком на момент такого відшкодування.
Відповідно до п. 10.1. Договору цей договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань та проведення всіх розрахунків щодо заборгованості.
Згідно тарифів користування індивідуальними сейфами, вартість користування сейфом розміром 50*300*425 на добу становить: 15,00 грн при користуванні від 7 до 90 днів; 12,00 грн від 91 до 180 днів; 9,00 грн від 181 до 366 днів.
На адресу ОСОБА_1 направлялось повідомлення від 24 березня 2023 року за вих. № 854 з вимогою негайної сплати заборгованості за користування сейфом після закінчення строку оренди відповідно до пункту 3.2.9 договору яка станом на 24 березня 2023 року становила 2 376,00 грн. (а. с. 23)
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 вимог АТ «Асвіо Банк», які були викладені у повідомленні від 24 березня 2023 року за вих. №854, АТ «Асвіо Банк» направило повторне повідомлення від 06 березня 2024 року за вих. № 1167 з вимогою сплатити заборгованість за користування сейфом після строку оренди відповідно до пункту 3.2.9 договору, яка станом на 04 березня 2024 року становила 5 598,00 грн. (а. с. 26)
12 березня 2024 року складено акт про перевищення строку користування індивідуальним сейфом №214 більше двох місяців, що є підставою для відкриття індивідуального сейфу, наданого клієнту в тимчасове платне користування за договром, без його присутності.
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 вимог АТ «Асвіо Банк», які викладені у повідомленнях від 24 березня 2023 року та від 06 березня 2024 року, АТ «Асвіо Банк» здійснив примусове відкриття Індивідуального банківського сейфу, про що складено відповідний акт від 12 березня 2024 року.
Згідно акту виконаних робіт з аварійного відкриття депозитних комірок, в рамках виконання Договору №13/04-1, вартість відкриття сейфу № 214 становить 2000,00 грн замок та 1 800,00 грн відкриття.
Згідно розрахунку заборгованості, за договором про користування індивідуальним банківським сейфом від 22 грудня 2021 року № 642/4, розмір заборгованості за період з 22 червня 2021 року до 12 березня 2024 року становить 5 670,00 грн.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
У статті 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 971 ЦК України до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовується положення цього Кодексу про майновий найм (оренду).
Згідно з частиною першою статті 759 за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму (частина перша статті 760 ЦК України).
Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму (стаття 761 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 762 за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Згідно з статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Змагальність сторін є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів на підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування-спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19 (провадження № 12-57гс21)).
Оцінивши у справі докази що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку що позов Акціонерного товариства «Асвіо Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, враховуючи те, що відповідач порушив умови договору про користування індивідуальним сейфом від 22 грудня 2021 року №642/4, в установлений договором строк сейф не звільнив, у зв`язку з чим позивачем правомірно нараховано суму заборгованості за весь час користування банківським сейфом у розмірі 5 670,00 грн та аварійне відкриття сейфу у розмірі 2 828,00 грн.
Відповідно до статті 141 ЦК України суд присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Асвіо Банк» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
При розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено, що: «Судова колегія зазначає, що КАС України (та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено.»
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: копію Договору про надання правової допомоги №20 від 05 травня 2024 року, додаткову угоду №48 від 10 березня 2025 року, акт приймання передачі правової допомоги від 14 березня 2025 року, а всього на загальну суму 8000,00 грн.
У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.
Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
В питанні критеріїв також слід згадати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
За наведених обставин, суд, вважає за необхідне зменшити розмір правничої допомоги з урахуванням вимог розумності та справедливості, яка підлягає розподілу між сторонами з 8000,00 грн. до 3000,00 грн., з урахуванням співмірності таких витрат, складності справи, а також реально витраченого часу.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 610, 530, 759, 971 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 273, 280, 284, 288, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позов Акціонерного товариства «Асвіо Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Асвіо Банк» заборгованість за Договором про користування індивідуальним сейфом від 22 грудня 2021 року №642/4 у розмірі 5 670,00 грн., та аварійного відкриття сейфу у розмірі 2 828,00 грн, а всього у розмірі 8 498 (вісім тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Асвіо Банк» судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3 000,00 грн.. а всього 6 028 (шість тисяч двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23 липня 2025 року.
Учасники справи:
Відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНГОКПП: НОМЕР_1 ).