Справа № 367/5427/24
Провадження №2/367/1410/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

10 червня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Андрійченко В.В.,

заочно розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, зазначивши, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вони проживали у шлюбі починаючи з 20.11.2009 року по 13.09.2021 року. Шлюб між батьками був розірваний рішенням Ірпінського міського суду Київської oблacтi від 13.09.2021 року у справі № 367/4834/21. Проте, після розірвання шлюбу його батьки не дійшли згоди щодо визначення його місця проживання. Йому відомо, що його мати ОСОБА_3 зверталася до батька ОСОБА_2 з пропозицією визначити місце його місце проживання в органах опіки та піклування, проте батько не погоджувався. На момент подання позову він залишився проживати з матір`ю ОСОБА_3 та перебуває на її утриманні, так як є неповнолітньою дитиною. Мати ОСОБА_3 повністю опікується його інтересами і потребами, піклується про нього, займається його вихованням, слідкує за його розвитком та здоров`ям. Мати ніколи не перешкоджала у його спілкуванні з відповідачем. І якщо ще до 2024 року відповідач іноді спілкувався з ним, то з початку 2024 року взагалі не виходить на зв`язок. Йому стало відомо, що відповідача звинувачують у шахрайстві. Законодавством задекларовано його право на визначення свого місця проживання самостійно, оскільки він досяг 14-ти річного віку. Проте, з настанням 14-ти річного віку, він все одно обмежений у своїх правах у випадку відсутності рішення суду про визначення (підтвердження) місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю. Як передбачає п.п. 3 п. 4 «Правил перетинання державного кордону громадянами України» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (з подальшими змінами та доповненнями), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків з» нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною. Таким чином, визначення місця проживання дитини за рішенням суду, спрямовано на захист якнайкращих його інтересів, надаючи йому можливість здійснювати подорожі за межі України строком до одного місяця незалежно від волі відповідача. Як вже зазначалося, відповідач наразі не виходить на зв`язок. Де він знаходиться йому не відомо. У той же час, його мати постійно поруч з ним, опікується ним, дбає про нього. Мати має хороший дохід, завдяки якому вона в змозі утримувати його належним чином. Окрім того, як вбачається з характеристики ОСОБА_3 , складеної Головою ОСББ «Квазар 10» 28.05.2024р., за свідченнями сусідів вона є чуйною, товариською та ввічливою. В побуті доброзичлива, завжди готова прийти на допомогу. Вона займається вихованням сина, утримує його, бере участь у громадському житті житлового кварталу. Просить суд визначити (підтвердити) місце проживання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матір`ю ОСОБА_3 .

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Башловка А.М. подав заяву щодо розгляду справи без їхньої участі, позов підтримує, просить задоволити, щодо винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Заяву про слухання справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представник третьої особи Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи за її відсутності, просила прийняти рішення враховуючи інтереси дитини.

Третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася. Заяву про слухання справи за її відсутності не надала, причини неявки суду не повідомила Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Києві, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 вересня 2021 року вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований 20 листопада 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 3355. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище ОСОБА_5 .

Також позивачем подано відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 10.05.2024 року ОСОБА_3 за період з 1 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року.

Згідно акту обстеження умов проживання від 26 листопада 2024 року затвердженого начальником служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає за адресою: АДРЕСА_1 житло знаходиться на 8 поверсі складається з 2 кімнат, квартира належить на праві власності ОСОБА_6 . Умови проживання: під час візиту вдома знаходилися мати та син. Квартира утримується в чистоті, облаштована меблями та побутовою технікою. Дитина займає окрему кімнату: є спальне місце, місце для навчання, шкільне приладдя, одяг відповідно до сезону. Умови для проживання, виховання дитини створено. Дитина навчається у 9 класі «Фінансовий ліцей», відвідує спортивний зал з тренером, додаткові заняття з математики. Під час бесіди з матір`ю та дитиною з`ясовано, що за адресою вони проживають постійно та неповнолітній хоче щоб юридично визначили його місце проживання з матір`ю.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 160 СК України визначено право батьків на визначення місця проживання дитини.

Місцем проживання фізичної особи, згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

З характеристики голови ОСББ «КВАЗАР-10» від 28.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає разом із своїм сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 12.11.1989 року народження по теперішній час за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно з частиною першою статті 161 ЦК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 351/611/21 (провадження № 61-990св23) вказано, що «у разі спору місце проживання малолітньої дитини (фізичної особи у віці до чотирнадцяти років) визначається органом опіки та піклування або судом, проте при вирішенні вказаного питання, що стосується дитини, яка досягла 14 років, то закон не передбачає можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом, оскільки в цьому випадку слід керуватися частиною третьою статті 160 СК України та положеннями частини другої статті 29 ЦК України.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 і на час звернення до суду з позовом та розгляду справи у суді першої інстанції йому виповнилося 14 років.

Отже, в силу вищенаведених норм чинного законодавства він може вільно обирати собі місце проживання з кимось із батьків, які мають у власності житлові приміщення.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 ЦК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Позивач зазначає, що після розірвання шлюбу батьки не дійшли згоди щодо визначення його місця проживання, йому відомо що його мати ОСОБА_3 зверталася до його батька ОСОБА_2 з пропозицією визначити місце його місце проживання в органах опіки та піклування, проте батько не погоджувався. Однак належних доказів, якими б підтверджувалися дані факти учасниками розгляду суду не надано.

Крім того, сам позивач, стверджує, що він проживає разом з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні. Вона повністю опікується його інтересами і потребами, піклується про нього, займається його вихованням, слідкує за його розвитком та здоров`ям. При цьому мати ніколи не перешкоджала його спілкуванню з відповідачем. До 2024 року відповідач іноді спілкувався із ним, однак з початку 2024 року відповідач взагалі не виходить на зв`язок.

Позивачем не подано до суду жодного доказу про те, що між ним та відповідачем виник спір, щодо визначеного ним місця проживання, а саме: проживання з матір`ю.

Крім того, і від самого відповідача ОСОБА_2 до суду не надійшло жодних заперечень, щодо обраного позивачем місця проживання, зокрема місця проживання разом з матір`ю.

Оскільки, при розгляді справи не знайшло свого підтвердження факту проживання позивача окремо від матері, чи наявності спору з відповідачем його батьком щодо визначення позивачем особисто (після досягнення чотирнадцяти років) свого місця проживання, а саме: проживання разом з матір`ю, позивач не надав суду жодних належних доказів, щодо існування спору щодо визначення його місця проживання, відсутній спір про право, тобто немає реального конфлікту між сторонами, який потребує вирішення судом.

Це означає, що між позивачем та відповідачем не існує розбіжностей у їхніх правах та обов`язках, які б вимагали судового втручання.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про те, що відсутній спір про право, тобто немає реального конфлікту між сторонами, який потребує вирішення судом, а тому позов про визначення місця проживання дитини є необґрунтований, доводи, на які посилалася позивач як на підстави свого позову, не знайшли свого підтвердження, а отже вимоги позовної заяви не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України не підлягають їй відшкодуванню.

Керуючись ст. 150, 157, 160 Сімейного кодексу України, ст. 12, 81, 83, 89, 141, 247, 263-265, 268, 282-283, 352 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Ірпінським міським судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

Позивач має право оскаржити рішення до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Н.Ф. Карабаза