Справа № 157/501/25
Провадження № 2/157/329/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

у складі головуючого судді Ходачинського Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

встановив:

24.03.2025 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивачка, в ході розгляду справи уточнивши позовні вимоги, просить визначити частини у спільній власності подружжя, та визначити у її власність та власність ОСОБА_2 по 1/2 частині будинки АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача понесені витрати судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правову допомогу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що вона та відповідач з 22 листопада 1997 року перебували в шлюбі, який рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27.02.2023 року розірвано. За час шлюбу вони набули у спільну сумісну власність подружжя житловий будинок АДРЕСА_1 . Вона та відповідач не досягли домовленості щодо поділу спільного сумісного майна у позасудовому порядку.

Ухвалою судді від 14.04.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.06.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, позивачка подала заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, представник подав заяву, у якій зазначив, що уточнені позовні вимоги визнають повністю, а вимогу щодо стягнення з відповідача судових витрат визнають частково.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до статей 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтями 70, 71 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З`ясовуючи об`єктивні обставини подій, суд встановив, що згідно з рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області у справі № 157/1411/22 від 27.02.2023 про розірвання шлюбу сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 1997 року (а.с. 11).

За час перебування у шлюбі сторони набули житловий будинок загальною площею 43,3 кв.м, житловою площею 18,7 кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстроване за титульним власником - відповідачем ОСОБА_2 . Цей факт підтверджується: висновком № 15 про вартість нерухомого майна станом на 22.01.2025 (а.с. 6), технічним паспортом на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленим станом на 23.07.2021 (а.с. 12-14), договором купівлі-продажу житлового будинку від 06.07.2001 (а.с. 15), повідомленням КП «ВОЛИНЬПРОЕКТ» Волинської обласної ради № 7298/01-04 від 19.12.2024 (а.с. 16).

Відповідно до частин 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки спірне нерухоме майно набуте сторонами за час шлюбу та є їх спільною сумісною власністю, підстав для відступлення від принципу рівності часток у спільному майні немає, тому є всі підстави для визнання за сторонами права власності по 1/2 частці за кожною у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві просила суд стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 11200 грн. У поданій позивачкою заяві про розгляд справи без участі зазначила, що розподіл судових витрат покладає на розсуд суду.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову..

Суд, задовольняючи позов, яким за позивачем визнається 1/2 частка у спірному житловому будинку, стягує з відповідача на користь позивачки половину понесених нею витрат сплаченого судового збору, що становить 2606,41 грн (5212,82 : 2). Решту судового збору залишає за позивачкою.

Згідно з ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги позивачка надала копії договору № 10/2025 про надання правової допомоги від 15.01.2025 року (а.с. 4), ордера на надання правничої допомоги серії АС № 1132481 від 21.03.2025 (а.с. 5), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 5), акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), згідно з яким вартість послуг з надання правничої допомоги становить 11200 гривень.

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачкою на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14.11.2018 року у справі № 753/15687/15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є поділ спільного майна подружжя, позицію сторони відповідача, яка визнала позов та заперечила проти розміру. За таких обставин суд вважає, що позивачкою витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11200 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розумної необхідності судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 2800 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. 12, 81, 89, 142, 200, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 355, 356, 358, 364 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Поділити спільне майно колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку у житловому будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2606 (дві тисячі шістсот шість) гривень 41 коп сплаченого судового збору та 2800 (дві тисячі вісімсот) гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складений 24.07.2025 року.

Головуючий Роман ХОДАЧИНСЬКИЙ