Справа № 451/239/25
Провадження № 2/451/151/25
УХВАЛА

18 липня 2025 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області у складі судді Куцик-Трускавецької О.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , Товариство з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Гардіан» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

Ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 11.06.2025 клопотання представника відповідача про призначення автотоварознавчої експертизи задоволено. У справі призначено автотоварознавчу експертизу. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

24.06.2025 на розгляд суду надійшла заява ОСОБА_4 (датована 15.06.2025) про відвід судді О. Куцик-Трускавецької від розгляду вказаної справи.

Позиція заявника.

В обґрунтування заявленого відводу ОСОБА_5 зазначає, що в ухвалі від 11.06.2025 суд, не знаходячи правових підстав для задоволення клопотання заявника про призначення автотехнічної ситуалогічної експертизи, дійшов до висновку, що клопотання третьої особи про призначення інженерно-технічної (автотехнічної ситуалогічної експертизи) мотивоване відсутністю вини останнього у ДТП, що не входить у предмет дослідження у даній справі, а тому дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання третьої особи ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 має сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Куцик-Трускавецької О.Б.

Позиція суду.

Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть викликати сумнів у необ`єктивності судді, однак визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Стаття 36 Цивільного процесуального кодексу України визначає підстави для відводу судді. Так, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною четвертою статті 36 Цивільного процесуального кодексу України імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя відправляючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому числі вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Так, суддівську дискрецію, або суддівський розсуд, визначають як повноваження, надане особі, яка володіє владою вибирати між двома чи більше альтернативами, коли кожна з альтернатив законна.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, установлених законом (статті 126, 129 Конституції України).

Як зазначив Конституційний суд України в своєму рішенні від 23.05.2001 № 6-рп/2001, судоустрій і судочинство визначаються винятково законом України. Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідно процесуальним законодавством України. Процесуальні акти і дії суддів, які стосуються вирішення розгляду справи у першій інстанції та прийняття по них судових рішень, належить до сфери правосуддя і можуть бути оскаржені лише в судовому порядку відповідно до процесуального законодавства України. Позасудовий порядок оскарження актів і дій суддів, які стосуються здійснення правосуддя, неможливий.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» зазначено наступне. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Заявлена підстава відводу за своєю суттю зводиться до незгоди В. Дідика з процесуальною діяльністю суду у справі №451/239/25.

Потрібно зауважити, що підставами для відводу судді можуть бути лише конкретні обставини, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості такого судді. При цьому, незгода з процесуальною діяльністю суду до таких обставин не може належати, адже в такому випадку будь-яка сторона в будь-якій справі зможе в такий спосіб змінювати суддю у своїй справі.

Саме тому, законодавцем включено до статті 36 Цивільного процесуального кодексу України частину 4: незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. З урахуванням наведених обставин суд визнає необґрунтованим заявлені доводи.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (Заява №33949/02) від 09.11.2006 зазначено: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Вимогами ч.ч.1, 3 ст.40 ЦПК України визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Таким чином, зважаючи на необґрунтованість заявлених обставин як підстав відводу, суд вважає за необхідне передати справу № 451/239/25 для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, Радехівський районний суд Львівської області,

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід судді О. Куцик-Трускавецької в цивільній справі № 451/239/25 (провадження № 2/451/151/25) необґрунтованою.

Матеріали заяви у справі 451/239/25 (провадження № 2/451/151/25) передати до канцелярії Радехівського районного суду Львівської області для вирішення питання щодо відводу судді О. Куцик-Трускавецької в порядку, визначеному статтею 40 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяО. Куцик-Трускавецька