Справа № 274/3475/24 Провадження № 2/0274/142/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
31.07.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Петричук В.С.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якої є ОСОБА_2 ,
доГришковецької селищної ради Бердичівського району Житомирської області, представником якої є Лісова І.Л.,
провизнання права власності,
ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що вона є спадкоємцем, який прийняв спадщину, попередніх власників будинку ОСОБА_3 , яка є її матір`ю, та ОСОБА_4 , яка є її тіткою, які прийняли спадщину після смерті їхнього батька ОСОБА_5 , проте спадщину не оформили, у зв`язку з чим вона не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину та оформити право власності.
Гришковецька селищна рада Бердичівського району Житомирської області своєї позиці щодо предмета спору у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України не повідомила, проте у клопотанні від 08.05.2024 р. про розгляд справи без участі представника зазначила, що у вирішення справи покладається на розсуд Суду (а. с. 42).
Судом з`ясовано, що ОСОБА_5 належав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 13.07.2023 р. № 100, виданою на підставі погосподарських книг старостою Половецького старостинського округу Гришковецької селищної рада Бердичівського району Житомирської області В. Глищуком та довідкою від 22.09.1994 р. № 47 Виконавчого комітету Половецької сільської Ради народних депутатів Бердичівського району Житомирської області (а. с. 13, 29).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом від 23.04.1993 р. про смерть (а. с. 17).
Дружиною ОСОБА_5 на день його смерті була ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом від 19.12.1955 р. про шлюб та довідкою від 07.12.2012 р. № 851 Виконавчого комітету половецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 16, 14).
Дочкою ОСОБА_5 є ОСОБА_7 , матір`ю якої є ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом від 16.12.1957 р. про народження (а. с. 21) , яка після реєстрації 24.01.1981 р. шлюбу з ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 , а після реєстрації 05.02.1994 р. шлюбу з ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_11 , що підтверджується витягом від 17.07.2009 р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с.22), свідоцтвом від 05.02.1994 р. про укладення шлюбу (а. с. 23) та довідкою від 07.12.2012 р. № 850 Виконавчого комітету половецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 15).
Іншою дочкою ОСОБА_5 є ОСОБА_12 , матір`ю якої є ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом від 27.01.1994 р. про народження (а. с. 26), яка після реєстрації 27.09.1975 р. шлюбу з ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_14 , що підтверджується свідоцтвом від 27.09.1975 р. про укладення шлюбу (а. с. 27).
Таким чином, зважаючи на статті 524, 525, 527 та 529 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинним на момент смерті ОСОБА_5 , спадкоємцями останнього у рівних частках першої черги за законом були його дружина ОСОБА_6 та дві дочки ОСОБА_4 (на день смерті ОСОБА_5 ОСОБА_9 ) та ОСОБА_3 .
На день смерті ОСОБА_5 та протягом шести місяців після його смерті у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані (прописані) дружина ОСОБА_6 , дочка ОСОБА_4 , що підтверджується довідками від 07.12.2012 р. № 850 та 851 Виконавчого комітету половецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області (а. с. 15, 16), ОСОБА_6 проживала з ОСОБА_5 на день його смерті, після смерті ОСОБА_5 у фактичне володіння його майном вступили також дві його дочки, що підтверджується довідкою від 22.09.1994 р. № 47 Виконавчого комітету Половецької сільської Ради народних депутатів Бердичівського району Житомирської області (а. с. 29).
Таким чином дружина ОСОБА_5 та дві його дочки прийняли спадщину у порядку статті 549 Цивільного кодексу Української РСР як такі, що фактично вступили в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (смерті ОСОБА_5 стаття 525 Цивільного кодексу Української РСР), у рівних частках (по 1/3).
Між тим, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_5 , її не оформили, що підтверджується витягом від 23.02.2024 р. зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 19).
ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом від 02.12.1993 р. про смерть (а. с. 18).
Матеріали справи не містять будь-яких доказів, на підставі яких Суд може з`ясувати, хто прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 , зокрема, чи прийняли цю спадщину її дочки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у порядку статті 549 Цивільного кодексу Української РСР: шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, при цьому ці дії повинні були бути вчиненими протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (смерті ОСОБА_6 стаття 525 Цивільного кодексу Української РСР).
Однак у якості підстав позову ОСОБА_1 не посилається на будь-які обставини прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті ОСОБА_5 , підстави позову стосуються лише прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 його дочками (матір`ю та тіткою ОСОБА_1 ).
За таких обставин Суд, зважаючи на підставі позову, з`ясовує інші обставини, які їх стосуються, а саме щодо подальшої долі 2/3 часток майна ОСОБА_5 , отриманого у спадщину його дочками (по 1/3 частці кожна), та відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині вимоги про визнання права власності на 1/3 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яку успадкувала, але не оформила ОСОБА_6 (дружина ОСОБА_5 ).
При цьому Суд роз`яснює, що ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися з позовом про визнання права власності на майно, успадковане ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_5 , зокрема, про визнання права власності на 1/3 частку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , так як такий позов буде позовом, поданим з інших підстав.
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом від 25.03.2010 р. про смерть (а. с. 24).
Матеріали справи не містять будь-яких доказів, на підставі яких Суд може з`ясувати, хто є спадкоємцями ОСОБА_4 (за законом та за заповітом) та чи прийняли вони спадщину після її смерті у порядку статей 1268 або 1269 Цивільного кодексу України (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_4 ), зокрема, як такі, що постійно проживали разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини (на час її смерті стаття 1220 Цивільного кодексу України) або як такі, що на час відкриття спадщини з нею постійно не проживали, але подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини (у строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України).
Зокрема, чи є таким спадкоємцем ОСОБА_1 , та чи є вона єдиним таким спадкоємцем.
А з поданої ОСОБА_1 постанови від 12.02.2025 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Кравченко О.О. (тобто постанови, якої не існувало на момент подання позову, а тому яка не може бути підставою позову) взагалі випливає, що ОСОБА_1 якщо і є спадкоємцем ОСОБА_4 , то пропустила строк, встановлений для прийняття спадщини (а. с. 127).
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що ОСОБА_1 не довела, що вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, зокрема, що вона успадкувала право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яку успадкувала, але не оформила ОСОБА_4 після смерті батька ОСОБА_5 , а тому Суд, не з`ясовуючи інші обставини, відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимоги про визнання за нею права власності на наведену частку цього житлового будинку.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом від 19.08.2023 р. смерть (а. с. 28).
Як встановлено Судом раніше, ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 .
Тобто, зважаючи на статті 1216 1218, 1222, 1223, 1258 та 1261 Цивільного кодексу України, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом.
З матеріалів спадкової справи № 12/2016 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 випливає, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, є ОСОБА_1 (а. с. 69 117).
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Таким чином до ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки (спадщина) ОСОБА_3 , у тому числі права власності останньої, у їх числі, зважаючи на встановлені Судом вище обставини, право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яку успадкувала, але не оформила ОСОБА_3 після смерті батька ОСОБА_5 .
Між тим, ОСОБА_1 постановою від 17.09.2024р. № 21/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Величко О.В. було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з ненаданням документа, що посвідчує право власності спадкодавця на цей будинок (а. с. 116).
З довідки від 03.08.2023 р. № 1256, виданої Комунальним підприємством "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації", вбачається, що станом на 31.12.2012 р. на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності не зареєстровано (а. с. 114).
З інформації від 17.09.2024 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна випливає, що право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 17.09.2024 р. не зареєстровано (а. с. 115).
Як свідчить технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений 14.07.2023 р., цей будинок і господарські будівлі та споруди до нього були побудовані у 1947 р., 1973 р. та 1980 р., об`єкти самочинного будівництв відсутні (а. с. 30 32).
Наведене у попередніх трьох абзацах, з урахуванням встановлених Судом вище обставин, свідчить про те, що ОСОБА_5 до дня своєї смерті був власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , правовстановлюючого документа на нього не отримав та права власності не зареєстрував, після його смерті право власності на будинок у рівних частках (по 1/3) успадкували його дружина та дві дочки, зокрема, ОСОБА_3 , які спадкових прав не оформили.
Як вказувалось вище, у зв`язку з відсутністю документа, який би підтверджував право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку цього будинку, ОСОБА_1 , будучи єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 , який прийняв спадщину (до якого перейшли права та обов`язки ОСОБА_15 щодо, зокрема, 1/3 частки будинку), не може отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, що, в свою чергу, перешкоджає оформленню права власності на 1/3 частку будинку.
Згідно з частиною першою статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як спадкоємець ОСОБА_3 першої черги за законом, який прийняв спадщину, набула право власності на майно 1/3 частку житлового будинку адресою: АДРЕСА_1 .
Зважаючи на наведене, Суд задовольняє позов частково, а саме визнає за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись статтями 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення у письмовій формі до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут