Справа № 381/782/24
Провадження № 2-др/369/95/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Київ цивільну справу № 381/782/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору підряду та стягнення грошових коштів,

встановив:

У лютому 2024 року, через систему «Електронний суд», представник позивача ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання договору підряду та стягнення грошових коштів.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.02.2024 матеріали цивільної справи № 381/782/24 (провадження № 2/381/642/24) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору підряду, передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

На обґрунтування позову зазначає, що внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, договір на будівництво житлового будинку підлягає розірванню, а грошові кошти сплачені позивачем стягнуті з відповідача разом із нарахованими штрафними санкціями.

22.03.2024 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження по цивільній справі, та призначено її до підготовчого засідання.

04.10.2024 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Керницької Оксани Вікторівни про забезпечення позову у цивільній справі № 381/782/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору підряду відмовлено.

12.12.2024 року до суду від представника ОСОБА_3 надійшла заява про залучення ОСОБА_3 в справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

03.02.2025 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у задоволенні заяви представника ОСОБА_3 про залучення ОСОБА_3 в справу в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору відмовлено. Закрито підготовче провадження у справі № 381/782/24 та призначено справи до судового розгляду по суті.

Відзив від відповідача, ОСОБА_2 , до суду не надходив.

В судове засідання 16.07.2025 року позивач та його представник не з`явилися, представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Згідно Постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що 25.11.2021 року між ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_2 (Виконавець) укладено договір № 5106 на будівництво житлового будинку (далі «Договір»).

Згідно з п. 1.1 Договору Виконавець зобов`язується власними та залученими силами і засобами, виконати роботу по будівництву житлового будинку, який має бути прийнятий в експлуатацію та знаходиться у технічному стані, придатному для нормального його використання та не матиме недоліків.

Відповідно до п. 1.2. Договору, житловий будинок, загальною площею орієнтовано 105 +/- 3 кв.м., буде побудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:110:5106, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Згідно з п. 1.4. Договору детальний перелік будівельно-монтажних робіт та матеріалів, які використовує Виконавець при будівництві житлового будинку, зазначений у Додатку № 1, який є невід`ємною частиною.

На підставі п. 2.1. Договору договірна ціна робіт згідно умов Договору складає 1 970 000 (один мільйон дев`ятсот сімдесят тисяч гривень) 00 копійок, що є еквівалентом 73 500 (сімдесят три тисячі п`ятсот) доларів 00 центів США, за курсом встановленим на дату оплати.

Відповідно до п. 2.2. Договору розрахунок здійснюється в національній валюті України гривні в еквіваленті за офіційним курсом долару США.

Відповідно до п. 2.4. Договору підтвердженням компенсації витрат є акти прийому-передачі грошових коштів, які є невід`ємною частиною Договору.

Пунктами 3.1. 3.3. Договору передбачено, що виконавець зобов`язаний розпочати виконання робіт протягом 21 дня з моменту укладення цього Договору. Виконавець зобов`язаний виконати роботи за цим договором у строк 12 місяців, окрім робіт щодо підключення будинку до електричної мережі, строки яких не залежать від Виконавця. Датою закінчення виконання робіт за цим договором вважається дата введення будинку в експлуатацію.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання зобов`язань сторін. Передача збудованого будинку оформляється актом приймання-передачі, який підписується Сторонами в двох примірниках, які мають однакову юридичну силу та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 8.1. Договору).

Відповідно до пункту 5.2.4. Договору, Виконавець зобов`язаний повернути отримані грошові кошти, якщо Виконавець протягом 60 днів не виконує роботи по будівництву житлового будинку, без поважної причини (складні погодні умови, карантин тощо).

25.11.2021 Замовником було передано, а Виконавцем прийнято кошти в сумі 1 970 000 (один мільйон дев`ятсот сімдесят тисяч гривень) 00 копійок, що є еквівалентом 73 500 (сімдесят три тисячі п`ятсот) доларів 00 центів США за курсом встановленим НБУ на дату передання таких коштів, в якості забезпечувального внеску за будівництво житлового будинку, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером :02:110:5106, площею 0,0429 га. про що сторонами було складено Акт прийому-передачі грошових коштів.

Позивач зазначає, що у визначені пунктами 3.1.-3.2. Договору строки відповідач не розпочав роботу, по теперішній час не виконав будівництва житлового будинку, на виконання умов Договору, не повернув отримані від позивача грошові кошти в сумі 1 970 000 гривень 00 копійок, що є еквівалентом 73 500 доларів США 00 центів.

Позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання Відповідачем взятих на себе зобов`язань, договір на будівництво житлового будинку підлягає розірванню, а грошові кошти сплачені Позивачем мають бути стягнуті з Відповідача разом із нарахованими штрафними санкціями.

З огляду на вказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке нормативно-правове обґрунтування.

Виходячи зі змісту ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Як вбачається зі змісту Договору, а також його положень, зокрема п. 5.2.3., Виконавець зобов`язується виконати роботи належно, у встановлені Договором строки, відповідно до проектної документації, умов Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Так, у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13, що в подальшому було відображено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 367/372/18, зроблено висновок, що оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення.

В процесі розгляду справи підлягає встановленню не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Відповідно до умов Договору Виконавець був зобов`язаний виконати роботи за цим договором у строк 12 місяців, окрім робіт щодо підключення будинку до електричної мережі, строки яких не залежать від Виконавця. Датою закінчення виконання робіт за цим договором вважається дата введення будинку в експлуатацію (пункти 3.2. 3.3. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у визначені пунктами 3.1.-3.2. Договору строки не розпочав роботу, та по теперішній час не виконав будівництва житлового будинку.

З огляду на вказане здача в експлуатацію об`єкта будівництва в найближчий час є неможливою, отже порушення відповідачем умов договору є істотними в розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України, оскільки позивач у значній мірі позбавлений того, на що він розраховував при укладенні договору, а саме на збудований житловий будинок у термін до 25.11.2022.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові ВП ВС від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Відповідно до пункту 5.2.4. Договору, Виконавець зобов`язаний повернути отримані грошові кошти, якщо Виконавець протягом 60 днів не виконує роботи по будівництву житлового будинку, без поважної причини (складні погодні умови, карантин тощо).

Тобто, починаючи з 24.01.2022 Виконавець зобов`язаний був у добровільному порядку повернути сплачені Замовником кошти в сумі, що дорівнює еквіваленту 73 500 доларів США 00 центів, однак не зробив цього.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для розірвання Договору на будівництво житлового будинку № 5106 від 25.11.2021 на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України у зв`язку із істотним порушенням їх умов відповідачем та стягнення з відповідача на користь позивача коштів сумі 1 970 000 грн (один мільйон дев`ятсот сімдесят тисяч гривень) 00 копійок, що є еквівалентом 73 500 (сімдесят три тисячі п`ятсот) доларів 00 центів США, які були сплачені позивачем згідно Акту прийому-передачі грошових коштів.

Щодо позовних вимог про стягнення неустойки у розмірі 12%, 3 % процентів річних від простроченої суми в порядку ст. 625 ЦК України та пені у розмірі 3 % від вартості робіт в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 5.2.5. Договору, Виконавець зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі 12% річних від отриманих коштів, у разі якщо житловий будинок не було введено в експлуатацію у строк визначений в п. 3.2. цього Договору.

Тобто, введення житлового будинку в експлуатацію мало бути здійснене відповідачем до 25.11.2022 включно. Таким чином, починаючи з 26.11.2022 до відповідача підлягають застосуванню положення п. 5.2.5. Договору, а саме він зобов`язаний сплатити неустойку у розмірі 12% річних від отриманих коштів.

Розрахунок неустойки у розмірі 12 % процентів річних згідно п. 5.2.5. Договору наступний:

Сума 12 % річних = С x 12 x Д : 365 (366) : 100, де С - сума заборгованості за період, Д - кількість днів прострочення у періоді, кількість днів у році.

Сума боргу (дол. США) = 73 500,00 доларів США.

Період заборгованості

з 26.11.2022 по 31.12.2023 (к/д прострочення 401) = 9689,92 доларів США

з 01.01.2024 по 16.02.2024 (к/д прострочення 47) = 1132,62 доларів США

Всього сума неустойки у розмірі 12 % річних = 10 822,54 доларів США

Відповідно до пункту 5.2.4. Договору, Виконавець зобов`язаний повернути отримані грошові кошти, якщо Виконавець протягом 60 днів не виконує роботи по будівництву житлового будинку, без поважної причини (складні погодні умови, карантин тощо).

Таким чином, починаючи з 24.01.2022 відповідач зобов`язаний був у добровільному порядку повернути сплачені позивачу кошти в сумі, що дорівнює еквіваленту 73 500 доларів США 00 центів, однак не зробив цього.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний сплатити 3 % річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Розрахунок 3 % процентів річних від простроченої суми в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України наступний:

Сума 3 % річних = С x 3 x Д : 365 (366) : 100, де С - сума заборгованості за період, Д - кількість днів прострочення у періоді, кількість днів у році.

Сума боргу (дол. США) = 73 500,00 доларів США

Період заборгованості:

з 24.01.2022 по 31.12.2023 (к/д прострочення 707) = 4271,05 доларів США

з 01.01.2024 по 16.02.2024 (к/д прострочення 47) = 283,16 доларів США

Всього сума неустойки у розмірі 3 % річних = 4554,21 доларів США

Також, суд погоджується з доводами позивача, що договір на будівництво житлового будинку № 5106 від 25.11.2021 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично є змішаним, зокрема, містить елементи також договору підряду, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо стягнення пені.

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі.

Розрахунок пені у розмірі 3 % відсотка від вартості робіт в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» наступний:

Сума пені = С x ВП x Д : 100, де С - сума заборгованості за період, ВП - відсоток пені, (3 відсотки від суми боргу за кожен день прострочення), Д - кількість днів прострочення у періоді.

Сума боргу (дол. США) = 73 500,00 доларів США

Відсоток пені 3%

Період заборгованості

з 26.11.2022 по 16.02.2024 (к/д прострочення 448) = 987 840,00 доларів США

Всього сума пені: 987 840,00 доларів США.

Із урахуванням того, що розмір нарахованої пені значно перевищує розмір основної заборгованості, з метою дотримання принципу пропорційності, суд вважає за можливе задовільними вимогу позивача щодо стягнення пені у розмірі, що дорівнює 50 % суми основного боргу, тобто 36 750 доларів США 00 центів.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, оскільки основне зобов`язання по договору визначається в доларах США, відповідно - похідні грошові зобов`язання, якими є пеня та нараховані відсотки річних, повинні нараховуватися в такій самі валюті, які і основне зобов`язанням.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

28.04.2025 року представником позивача було подано до суду заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 17 від 16.02.2024; додаток № 1 від 16.02.2024 до договору про надання правничої допомоги № 17 від 16.02.2024; акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 28.04.2025 до Договору про надання правничої допомоги № 17 від «16» лютого 2024 року.

З урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що позовні вимоги було задоволено повністю, доказів неспівмірності цих витрат суду не надано, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про стягнення на його користь з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 гривень.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 13080,96 грн.

Керуючись ст. 2, 81, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору підряду та стягнення грошових коштів задовольнити.

Розірвати Договір на будівництво житлового будинку № 5106 від 25.11.2021, що укладений між ОСОБА_1 (код РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Стягнути з ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) грошові кошти у загальній сумі 125 626 доларів США 75 центів, з яких:

73 500 доларів США 00 центів основна заборгованість;

36 750 доларів США 00 центів пені;

4554 доларів США 21 центів 3 % річних;

10 822 доларів США 54 центів 12 % річних.

Стягнути з ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн (сорок тисяч гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 (код РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 13080,96 грн (тринадцять тисяч вісімдесят гривень дев`яносто шість копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 22.07.2025 року.

Суддя А.В. Янченко