Справа № 149/688/25
Провадження №2/149/460/25
Номер рядка звіту 40
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23.07.2025 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.,

за участі секретаря Янюк А. Й.,

розглянувши в м. Хмільнику в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Короткий зміст заявлених вимог

Позов мотивований тим, що між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та відповідачем укладено електронний договір позики, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними. Внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань у відповідача виникла заборгованість у розмірі 11110 грн, яку позивач, набувши право вимоги просить стягнути, разом із судовими витратами.

Рух справи

Ухвалою суду від 14.03.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Позиція учасників справи

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином.

За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи

Згідно договору позики № 758232 від 10.05.2024 (а.с. 9-15) (далі - Договір) відповідач отримав від ТОВ "СІРОКО ФІНАНС", шляхом перерахування на вказані у Договорі реквізити банківського рахунку відповідача, у позику грошові кошти в розмірі 4000 грн строком 30 днів, тобто до 09.06.2024, із зниженою процентною ставкою протягом первісного строку кредитування - 1,43% на день та базовою процентною ставкою - 1.50% на день (п.п. 1-2 Договору). Сторони погодили, що у випадку неповернення позичальником позики до визначеної у п. 2 договору/додатковими угодами дати повернення позики, позичальник отримує право користування коштами позики протягом 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного Договором/додатковими угодами (без застосування по відношенню до позичальника штрафних санкцій, у тому числі процентної ставки за понадстрокове користування Договором, проте не довше 90 календарних днів після спливу первісного строку користування позикою, визначеного Договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п. 2.3 п. 2 Договору.

Згідно платіжної інструкції (а.с. 8) 10.05.2024 ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" перерахувало на вказані у Договорі реквізити банківського рахунку відповідача грошові кошти в обумовленому Договором розмірі - 4000 грн.

Згідно проведеного ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" розрахунку заборгованості (а.с. 18-20) загальний розмір заборгованості відповідача за Договором складає 11110 грн, з яких: 4000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 7110 грн - заборгованість за процентами.

Згідно договору факторингу (а.с. 25-32) ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" набуло право вимоги до відповідача за Договором на загальну суму 11110 грн.

Позивач звертався до відповідача з письмовим повідомленням про відступлення права грошової вимоги за Договором та вимогою щодо погашення заборгованості (а.с. 16-17).

02.12.2024 між позивачем та адвокатом Боденко А. А. укладено договір про надання правової допомоги № 4 (а.с. 33-34) за умовами якого адвокат прийняла на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів позивача по справам про стягнення заборгованості, у тому числі за Договором укладеним з відповідачем.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Щодо укладення Договору

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ст. 639 ЦК України).

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Верховний Суд у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді.

Приймаючи до уваги те, що Договір містить одноразовий ідентифікатор відповідача, тобто підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", суд доходить висновку, що даний Договір за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Щодо договору факторингу

Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Приймаючи до уваги те, що між ТОВ "СІРОКО ФІНАНС" та позивачем укладено договір факторингу, а також те, що позивач звертався до відповідача з письмовим повідомленням про відступлення права грошової вимоги, суд доходить висновку, що до позивача перейшло право вимоги за Договором.

Щодо розміру заборгованості

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Обгрунтовуючи розмір заборгованості за Договором позивач виходить з того, що відповідач не повернув позику у розмірі 4000 грн та не сплатив проценти від суми позики за період з 10.05.2024 до 30.10.2024 у розмірі 7110 грн, що відповідає умовам Договору.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені обставини суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором в розмірі 11110 грн, з яких: 4000 грн - заборгованість за сумою позики; 7110 грн - заборгованість за процентами.

Розподіл судових витрат

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України).

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача суд приймає до уваги правові висновки, висловлені Верховним Судом у постановах від 20.05.2020 у справі № 240/3888/19 та від 11.12.2019 у справі № 2040/6747/18. Зокрема про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, усі понесені витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, установить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору. Ураховуються такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо, які застосовуються за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів і обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Враховуючи те, що предмет спору є типовим для позивача та не є складним, а також те, що складення позовної заяви не потребувало значних витрат часу адвоката, дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, а обґрунтованість понесених витрат у заявленому обсязі не доведено, суд, враховуючи принципи справедливості та співмірності, доходить висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають стягненню у розмірі 3000 грн.

Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 512, 526, 530, 536, 610, 625, 1046, 1048 ЦК України, ст.ст. 76-81, 141, 142, 206, 263-265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" заборгованість за договором позики № 758232 від 10.05.2024 в розмірі 11110 грн, з яких: 4000 грн - заборгованість за сумою позики; 7110 грн - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЕЛ.ЕН.ГРУП" судові витрати в розмірі 5422,40 грн, з яких: 3000 грн - витрати на професійну правничу допомогу; 2422,40 грн - судовий збір.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.Повний текст рішення суду складено - 25.07.2025.

Учасники справи:

Позивач: ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП", , адреса: вул. Михайла Грушевського, 10, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , остання відома адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Ігор ОЛІЙНИК