Справа №479/958/23
Провадження №2/479/13/25
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2025 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Репушевської О.В.,

за участі: секретаря судового засідання Добровольської І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Криве Озеро у порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/958/23 за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Синкевича Романа Ігоровича до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Синкевич Р.І., за ордером серія ВЕ №1094300

від 30 липня 2023 року,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача адвокат Вялова І.М., за ордером серія ВЕ №1137043

від 12 грудня 2024 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 в особі представника звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 .. За життя померлій матері належали земельні ділянки: - площею 0,7292 га, з кадастровим номером :01:000:1301, та площею 2,37 га, з кадастровим номером :04:000:0009, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою: Миколаївська область Первомайський район Кривоозерська селищна рада (Кривоозерський старостинський округ) на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15 вересня 2006 року серії МК №089063; - площею 0,9876 га, з кадастровим номером :01:000:1302, та площею 2,40 га, з кадастровим номером :04:000:0010, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою: Миколаївська область Первомайський район Кривоозерська селищна рада (Кривоозерський старостинський округ), на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15 вересня 2006 року серії МК №089062. На даний час, позивач як єдиний спадкоємець за законом після смерті ОСОБА_3 вирішила оформити спадкові права на вказані земельні ділянки та звернулась до державного нотаріуса Кривоозерської державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Мороз Л.В. були видані на ім?я спадкоємця ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 квітня 2023 року: - на земельну ділянку площею 0,7292 га з кадастровим номером :01:000:1301, зареєстровано в реєстрі за №1-195; - на земельну ділянку площею 0,9876 га з кадастровим номером :01:000:1302, зареєстровано в реєстрі за №1-196. Постановою державний нотаріус Кривоозерської державної контори Миколаївської області відмовила позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказані земельні ділянки. У зв`язку з тим, що земельні ділянки площею 2,3703 га з кадастровим номером :04:000:0367, площею 2,4037 га з кадастровим номером :04:000:0368, на даний час фактично відчужені і зареєстровані за ОСОБА_2 , вказане унеможливлює оформлення позивачем прав на спадкове майно на загальних підставах. Вважає, що під час отримання земельних ділянок відповідачем було порушено порядок набуття їх у власність, що призвело до позбавлення його права володіти, користуватись та розпоряджатись спадковими земельними ділянками. Просить витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельні ділянки площею 2,3703 га з кадастровим номером :04:000:0367, площею 2,4037 га з кадастровим номером :04:000:0368, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, в якій він просить розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла письмова заява, в якій просить розгляд справи проводити без участі представника, позовні вимоги не визнає, одночасно просить застосувати позовну давність при вирішення даного спору.

У відповідності до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази по справі, приходить до наступного.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Кривоозерською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 07 грудня 2006 року (а.с.21).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на:

- земельні ділянки площею 0,7292 га з кадастровим номером :01:000:1301 та площею 2,37 га з кадастровим номером :04:000:0009 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, Кривоозерська селищна рада (Кривоозерський старостинський округ), що належали ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 15 вересня 2006 року серії МК №089063(а.с.23);

- земельні ділянки площею 0,9876 га з кадастровим номером :01:000:1302 та площею 2,40 га з кадастровим номером :04:000:0010 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, Кривоозерська селищна рада (Кривоозерський старостинський округ), та належали ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 15 вересня 2006 року серії МК №089062 (а.с.22).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є її племінниця - ОСОБА_1 , що підтверджено рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 14 лютого 2022 року у справі №479/963/21 (а.с.24-27), згідно якого встановлено факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також вказаним рішенням суду визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Як вбачається зі спадкової справи №91/2022, ОСОБА_1 прийняла спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини(а.с.154-167).

ОСОБА_1 замовлено виготовлення в ПП "МЕРЕДІАН" технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на всі чотири земельні ділянки.

Кривоозерською державною нотаріальною конторою 12 липня 2022 року отримано витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,7292 га з кадастровим номером :01:000:1301, номер витягу НВ-022 (а.с.29-32) та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку площею 0,9876 га з кадастровим номером :01:000:1302, номер витягу НВ-022 (а.с.33-36).

Державним нотаріусом Мороз Л.В. 17 квітня 2023 року видані на ім?я ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №1-195, №1-196, на земельну ділянку площею 0,7292 гa, кадастровий номер :01:000:1301(а.с.37) та на земельну ділянку площею 0,9876 гa, кадастровий номер :01:000:1302(а.с.39), що підтверджено даними витягів з Державного реєстру речових прав(а.с.38,40).

Даними листа ПП "МЕРЕДІАН" за вих. №36 від 18 квітня 2023 року підтверджується, що в ході підготовчих робіт з`ясовано, що відповідно до відомостей Державного земельного кадастру в межах координат земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0009, :04:000:0010, вже знаходяться інші земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0367, :04:000:0368 відповідно, які зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 , що підтверджується даними Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку(а.с.41-47). Тому, розробка технічної документації щодо відновлення (встановлення) в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0009, :04:000:0010, неможлива.

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18 квітня 2023 року, державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Леурді Л.М. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, що належали ОСОБА_3 в зв`язку з тим, що наявні в межах вищезазначених земель інших земельних ділянок, право власності на які зареєстровані на іншу особу(а.с.48-49).

Згідно наданих Кривоозерським старостинським округом Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області даних викопіювання з Плану організації території земельних ділянок (паїв) в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, підтверджується місце розташування земельних ділянок (паїв), які належали ОСОБА_3 (а.с.199-200).

Даними розбивочного креслення плану організації земельних ділянок (паїв) громадян України (власників сертифікатів - 1188 паїв) в межах території Кривоозерської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області від 15 травня 2001 року, наданого Відділом №4 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин за вих.№9-14-0.140-2352/22-24 від 03 вересня 2024 року підтверджується, що земельні ділянки за ОСОБА_3 під номером 9,10 були схематично розташовані на вказаному плані(а.с.228).

Однак, згідно даних свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Кривоозерською державною нотаріальною конторою 13 листопада 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №1034, вбачається, що ОСОБА_2 є спадкоємцем права на земельні частки (паї), які перебувають в колективній власності АТ ім.Т.Г. Шевченко с.Криве Озеро-3 Кривоозерського району Миколаївської області, розміром 3.30 га в умовних кадастрових гектарах, належних ОСОБА_4 на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії МК №0111169, МК №0051567, виданих Кривоозерською районною державною адміністрацією 21 січня 1997 року(а.с.50).

Згідно розпорядження Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області за №308-р від 04 грудня 2015 року "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі(на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Кривоозерського району Миколаївської області", ОСОБА_2 як власнику земельної частки (паю) надано дозвіл на виготовлення технічної документації(а.с.51-52).

Згідно розпорядження Кривоозерської районної державної адміністрації Миколаївської області за №17-р від 21 січня 2016 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Кривоозерського району Миколаївської області", затверджено технічну документацію та надано у власність земельні ділянки ОСОБА_2 (а.с.53-54).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 18 лютого 2016 року у Державному земельному кадастрі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :04:000:0367, площею 2,3703 га, власником земельної ділянки є ОСОБА_2 (а.с.55-56).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 29 лютого 2016 року у Державному земельному кадастрі здійснено державну реєстрацію земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :04:000:0368, площею 2,4037 га, власником земельної ділянки є ОСОБА_2 (а.с.57-58).

Згідно положень ст.ст.1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним (правова позиція Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі №6-33цс15).

Отже спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Положеннями ч.1 ст.81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (в місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Таким чином, ОСОБА_1 як спадкоємець за законом являється власником спадщини померлої ОСОБА_3 , в тому числі, і земельних ділянок, які на даний час перебувають у володінні відповідача ОСОБА_2 ..

Зігдно положень ст.387 ЦК України встановлено, що власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Також право власника на витребування майна від добросовісного набувача передбачене ст.388 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17 звертає увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім йо набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у п.86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння,користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п.ґ ч.1 ст. 1 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ч.1 ст.126 ЗК України (в редакції,що діяла на час виникнення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про державний земельний кадастр" передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їх спадкоємців.

Статтею 387 ЦК України передбачено,що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з пунктом 38 постанови Великої палати Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі №914/2618/16, провадження №12-25гс21 рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України).

В постанові Великої палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі №199/8324/19, провадження № 14-212цс21м зроблено висновок, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (близький за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі №6-140цс14). Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Постанова ВП ВС від 14 листопада 2018 року справа №183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18).

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи. З урахуванням специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття. Суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. Реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта права володіння цим майном (як складової права власності). 63. Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі власникові. Дійсний власник має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Відповідно до правових висновків, які містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16 (провадження №14-2цс21 (пункти 148-150), власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію.

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Як встановлено судом, після смерті ОСОБА_3 позивач у справі є єдиним її спадкоємцем за законом, яка вчинила всі передбачені чинним законодавством дії для прийняття спадщини. Частину спадкового майна ОСОБА_1 оформила у встановленому позасудовому порядку та отримала відповідні свідоцтва про право на спадщину, що підтверджує її статус законного спадкоємця.

Однак, оформити свої спадкові права на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0009, :04:000:0010 позивач не може, оскільки вказані ділянки набуті у власність ОСОБА_2 з присвоєнням їм інших кадастрових номерів, а саме :04:000:0367, :04:000:0368 відповідно.

Відповідач ОСОБА_2 є особою, яка є останнім набувачем спірного нерухомого майна. При цьому, матеріалами справи встановлено, що він набув таке майно безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, а тому власник має право витребувати його на свою користь.

Відповідач ОСОБА_2 не позбавлений права на отримання в натурі своїх земельних часток (паїв) у відведеному для цього місці з дотриманням встановленої законодавством процедури.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для витребування спірного нерухомого майна у відповідача на користь позивача.

За обставин цієї справи витребування майна є ефективним способом поновлення порушених прав ОСОБА_1 законним, пропорційним та виправданим заходом, який переслідує легітимну мету та є необхідним у демократичному суспільстві, а тому не є таким, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд, розглядаючи клопотання представника позивача про застосування строку позовної давності, приходить до наступного.

Матеріали справи не містять у собі будь-яких доказів про те, що позивач раніше ніж 18 квітня 2023 року дізналась про факт вибуття з її володіння спірних земельних ділянок.

Позивач не була стороною жодного із правочинів, на підставі яких відбулося вибуття ділянок з її володіння, а відповідач не надав доказів того, що позивач дізналась або могла дізнатися про відчуження ділянок раніше.

З наведених вище підстав суд відхиляє доводи представника відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог та витребування із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 земельні ділянки площею 2,3703 га з кадастровим номером :04:000:0367, площею 2,4037 га з кадастровим номером :04:000:0368, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 259, 263 265, 352 ЦПК України, ст.ст.328, 388, 1217, 1218, 1222, 1223, 1269 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Синкевича Романа Ігоровича до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, - задовольнити.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельні ділянки площею 2,3703 га з кадастровим номером :04:000:0367, площею 2,4037 га з кадастровим номером :04:000:0368, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцять днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 22 липня 2025 року.

Суддя :