РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

Справа № 285/1868/25

провадження у справі № 2/0285/1128/25

05 серпня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони та учасники у справі:

позивач ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 ,

відповідач ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

установив:

04.04.2025 позивач подав до суду позовну заяву, у якій просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду, заподіяну унаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 27 230 грн 00 коп та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн 00 коп.

В обґрунтування позову вказував, що 01.05.2023 року приблизно о 09 год 30 хв ОСОБА_3 , в порушення вимог пункту 2.9а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі по тексту - ПДР), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, керував автомобілем ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись зазначеним транспортним засобом по вул. Герцена в напрямку вул. Військової Доблесті в м. Звягель, ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 1.10; 2.1 а); 2.3 6); 2.9 а); 12.1; 12.4; 31.4.5 г) ПДР, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан ходової системи автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням швидкості, дозволеної для руху транспортних засобів у межах населеного пункту, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не врахував дорожні умови та обрану ним швидкість руху транспортного засобу на заокругленій ділянці дороги ліворуч, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини ліворуч, з подальшим зіткненням з бетонним стовпом (електроопорою).

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди йому, пасажиру автомобіля «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2023 у справі № 285/3446/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Вироком Житомирського апеляційного суду від 11.01.2024 вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2023 відносно ОСОБА_3 в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено у цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 1 КК України у виді 1 (одного) року розбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29.05.2024 вирок Житомирського апеляційного суду від 11.01.2024 залишено без змін.

Також вказав, що у даному кримінальному провадженні він позов до ОСОБА_3 не пред`являв.

У свою ж чергу зазначив, що транспортний засіб яким керував ОСОБА_3 знаходився у його володінні, відтак у внаслідок вказаної ДТП йому спричинені матеріальні збитки у розмірі 27 230 грн 00 коп, у зв`язку із механічними пошкодженням транспортного засобу.

Крім того, кримінальним правопорушенням йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн 00 коп, яка полягала у фізичному болі, який він отримав внаслідок ушкодження його здоров`я, душевних переживань, перенесених ним за період лікування, викликаного переломом. До того ж, отримана травма викликала зміни у його повсякденному житті, змінила його розпорядок, у зв`язку з чим він змушений був проходити тривале лікування та реабілітацію, що потягло за собою повністю переключитися на вирішення питань, пов`язаних із відновленням свого стану здоров`я, а вирішення всіх інших питань та проблем відійшло на другий план. Така зміна його повсякденного життя та розвитку також викликали душевні страждання, носила раптовий характер і потребувала додаткових зусиль та енергії для пристосування до нових змін, що настали у його житті.

Однак, завдана кримінальним правопорушенням зазначена шкода відповідачем у добровільному порядку відшкодована не була, тому він подав до суду даний позов.

09.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено сторонам строки вчинення процесуальних дій.

03.06.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити, при цьому не заперечував проти винесення у справі заочного рішення.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи по суті.

З урахуванням викладено, суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.

З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу заявлених вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.05.2023 року приблизно о 09 год. 30 хв. ОСОБА_3 , в порушення вимог пункту 2.9а) ПДР, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, керував автомобілем ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись зазначеним транспортним засобом по вул. Герцена в напрямку вул. Військової Доблесті в м. Звягель, ОСОБА_3 , в порушення вимог пунктів 1.10; 2.1 а); 2.3 6); 2.9 а); 12.1; 12.4; 31.4.5 г) ПДР, перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан ходової системи автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись з перевищенням швидкості, дозволеної для руху транспортних засобів у межах населеного пункту, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не врахував дорожні умови та обрану ним швидкість руху транспортного засобу на заокругленій ділянці дороги ліворуч, внаслідок чого допустив виїзд керованого ним автомобіля за межі проїзної частини ліворуч, з подальшим зіткненням з бетонним стовпом (електроопорою).

Внаслідок зазначеної ДТП позивачу ОСОБА_1 , пасажиру автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої стегнової кістки, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2023 у справі № 285/3446/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Вироком Житомирського апеляційного суду від 11.01.2024 вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2023 відносно ОСОБА_3 в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено у цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 286 1 КК України у виді 1 (одного) року розбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки. У решті вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29.05.2024 вирок Житомирського апеляційного суду від 11.01.2024 залишено без змін.

Відповідно до змісту вироків суду транспортний засіб ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП знаходився у володінні позивача ОСОБА_1 . Дана обставина відповідачем ОСОБА_3 не спростована.

Згідно звіту про оцінку майна матеріальна шкода, завдана колісному транспортному засобу у результаті ДТП, складає 27 230 грн 00 коп без урахування ПДВ.

Під час надання правової оцінки даним правовідносинам, суд керується наступним.

Згідно пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1 , 2 та 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За загальним принципом, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

За частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право,договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.

У свою ж чергу, відповідач не подав до суду заперечень та доказів в їх обгрунтування, в той час як позивачем доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Так, враховуючи те, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 17.08.2023 у справі № 285/3446/23 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вказаній вище зазначеного ДТП, якому у подальшому за дане діяння вироком Житомирського апеляційного суду від 11.01.2024 йому призначено покарання, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги у частині матеріальної шкоди є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується розміру заявленої моральної шкоди, то суд дійшов наступного.

Із статті 23 ЦК України слідує, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що внаслідок ДТП він отримав внаслідок ушкодження його здоров`я, душевних переживань, перенесених ним за період лікування, викликаного переломом. До того ж, отримана травма викликала зміни у його повсякденному житті, змінила його розпорядок, у зв`язку з чим він змушений був проходити тривале лікування та реабілітацію, що потягло за собою повністю переключитися на вирішення питань, пов`язаних із відновленням свого стану здоровя, а вирішення всіх інших питань та проблем відійшло до другий план. Така зміна його повсякденного життя та розвитку також викликали у нього душевні страждання, носила раптовий характер і потребувала докладання з його боку додаткових зусиль та енергії для пристосування до нових змін, що настали у його житті.

Згідно з положеннями ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особи неправомірними діями, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Постановою Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 роз`яснено, що суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 5 постанови Пленуму ВС України від 31.03.1995р. № 4, розглядаючи позов про відшкодування моральної шкоди, суд повинен з`ясувати, за яких обставин і якими діями вони завдані, яким є ступень вини заподіювана, в якій грошовій сумі потерпілий вказує на пов`язані з ними втрати та з чого при цьому виходить.

Згідно роз`яснень, даних у пункті 9 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України із змінами, внесеними постановою № 5 від 25 травня 2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом ВС України, моральна шкода може полягати у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, при настанні інших негативних наслідків.

Так, враховуючи обставини, при яких позивачу була завдана моральна шкода у зв`язку з даною подією, глибину, тяжкість та тривалість моральних страждань, зокрема: позивач у зв`язку із ДТП переніс душевні переживання, перенесені ним за період лікування. При цьому, отримані травми у результаті ДТП викликали зміни у його повсякденному житті, змінили його розпорядок, у зв`язку з чим він змушений був проходити тривале лікування та реабілітацію.

Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування завданої моральної шкоди 5 000 грн 00 коп, задовольнивши позов у цій частині частково.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується наступним.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у справі.

Керуючись ст.ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 27 230 ( двадцять сім тисяч двісті тридцять) грн 00 коп матеріальної шкоди та 5 000 ( п`ять тисяч) грн 00 коп моральної шкоди.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 211 грн 20 коп судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 ),

відповідач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 ).

Дата складення повного судового рішення 05.08.2025.

Суддя А.В.Михайловська