Справа №478/334/25 пров. №2/478/216/2025
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2025 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду с-ще Казанка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

31 березня 2025 року позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява обґрунтована тим, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - «Позикодавець») та ОСОБА_1 (далі - «Позичальник») було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824, за умовами якого Позикодавець надав Позичальнику грошові кошти у розмірі 4000 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису Аjz9EKp3ao, що був надісланий на вказану Позичальником електронну адресу - e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Позикодавець на виконання п.1 Договору (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 4000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника № НОМЕР_1 , за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС».

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» було укладено Договір факторингу №2610, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за Договором (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року.

У свою чергу, 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» згідно Договору факторингу №030423-ФК відступило ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за Договором (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року.

Станом на дату подання позову до суду заборгованість за Договором (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року відповідачем ОСОБА_1 не погашається, проценти за користування кредитом не сплачуються, у зв`язку із чим утворилась заборгованість.

Посилаючись на наведені обставини, позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за Договором (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року у розмірі 13552 грн, яка складається з: 4000 грн - заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту); 9552 грн - заборгованості за відсотками, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 02 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

19 травня 2025 року відповідачем ОСОБА_1 , у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та недоведеність обставин, на які позивач посилається як на правову підставу своїх вимог. Зазначив, що позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не надано жодного доказу на підтвердження укладення між ним та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Договору (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року, також відсутні докази надсилання на його номер телефону sms-повідомлення коду входу в Особистий кабінет Позичальника. Позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження факту перерахування коштів, оскільки відповідно до виписки по картці/рахунку НОМЕР_1 21 квітня 2021 року о 06:44 на карту дійсно було зараховано 4000 грн, проте невідомо від кого саме здійснений даний переказ. Звернувшись до відділення АТ КБ «ПриватБанк», з метою з`ясування обставин зарахування зазначених грошових коштів на його картковий рахунок, не отримав жодної інформації, так як працівники банку не змогли надати йому такої інформації, вважає, що підтвердити реальний факт перерахування коштів на його рахунок ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» неможливо. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту укладання Договору факторингу №030423-ФК між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» від 03 квітня 2023 року, за яким переходить право вимоги до боржників, а саме надано акт звірки взаєморозрахунків до Договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року, який не є первинним бухгалтерським документом і не є фактичним підтвердженням перерахування коштів ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ», що ставить під сумнів реальність даного правочину та законність самого договору. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.85-87).

26 травня 2025 року представником позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Гедзь О.В., в порядку ст.179 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою вважає, що обставини, на які посилається відповідача у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладеного правочину та нормам чинного законодавства. Зокрема, з посиланням на доводи аналогічні позовній заяві зазначила, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписаний у порядку, визначеному ст.12 Законом України «Про електронну комерцію», електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Наголошує, що використання одноразового ідентифікатора - є не можливим без проходження відповідачем ОСОБА_1 попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення останнім входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача ОСОБА_1 , а саме номер телефону, був використаний ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», для укладення договору від його імені, незаконно та на зазначений номер телефону не надходило жодного sms-повідомлення з кодом входу відповідачем до суду не надано. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій останній не звертався, як і не оскаржив правомірність укладеного договору. Крім того, вважає твердження відповідача ОСОБА_1 , стосовно ненадання позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» доказів перерахування коштів на картковий рахунок останнього не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи. Так, згідно наданої відповідачем ОСОБА_1 виписки по банківській картці № НОМЕР_1 вбачається, що на заначений картковий рахунок, який належить останньому 21 квітня 2021 року о 06:44 було здійснено зарахування коштів в розмірі 4000 грн, тобто одразу після підписання ним одноразовим ідентифікатором Договору позики №1395824 від 21 квітня 2021 року, а саме 21 квітня 2021 року о 06:43:25. Щодо неповідомлення відповідача ОСОБА_1 про відступлення права грошової вимоги, зазначила наступне, що тлумачення ст.516, ч.2 ст.517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним, але відповідачем ОСОБА_1 недодано до матеріалів справи доказів виконання свого зобов`язання перед первісним/попереднім кредитором, так і доказів визнання договору факторингу недійсним. Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.104-105).

24 червня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2., у відповідності до вимог ст.178 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не доведено належними та достатніми доказами факту укладання Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824, між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 від 21 квітня 2021 року, отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів та наявності у нього заборгованості, яка виникла внаслідок порушення ним умов неукладеного кредитного договору. Крім того, представник відповідача ОСОБА_2 вказує, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» пропустило встановлений ст.256 ЦК України трирічний строк позовної давності для звернення до суду з указаним позовом, оскільки перебіг позовної давності розпочався з 21 травня 2021 року та відповідно до ст.257 ЦК України така позовна давність сплила - 21 травня 2024 року. Однак з даним позовом ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду лише 25 березня 2025 року, тобто, поза межами строку позовної давності. Звертає увагу, що згідно зі ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав викладених у відзиві, застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки зазначені витрати є завищеними, неспівмірними та такими, що задоволенню не підлягають (а.с.119-125).

30 червня 2025 року представником позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» Гедзь О.В., в порядку ст.179 ЦПК України, в електронному вигляді через систему «Електронний суд», подано до суду відповідь на відзив, згідно з якою вважає, що обставини, на які посилається представник відповідача у відзиві на позовну заяву, як на підстави для відмови у задоволені позовних вимог в повному обсязі є не обґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладеного правочину та нормам чинного законодавства, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (а.с.128-130).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява в якій він просить справу розглядати без його участі, заявлені вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явилися без поважних причин. Від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про перенесення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із неможливістю прийняти участь у справі через відсутність інтернет з`єднання та некоректну роботу системи «ВКЗ» та «Електронного суду», однак клопотань про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від останньої до суду не надходило.

Оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд приходить такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що 21 квітня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІ» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 (а.с.15).

Так, за умовами п.1. Договору Позикодавець зобов`язалося передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджених умовах Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики.

Відповідно до п.2 Договору, сума позики 4000 грн, строк позики (строк договору) 30 днів, фіксована базова процентна ставка становить 1,99% в день. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.3. Договору).

Згідно п.п.4.1., 4.2. п.4 Договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі - «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена у Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.

Положеннями п.5. Договору передбачено, що Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Аjz9EKp3ao.

Згідно п.6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», перебувають у загальному доступі та опубліковані на сайті www.mycredit.ua. (а.с.16-26).

Відповідно до довідки про ідентифікацію ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» підтверджує, що клієнт ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладений Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор - Аjz9EKp3ao, час відправки ідентифікатора позичальнику - 21.04.2021 06:43:25, номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - (а.с.26 зворот).

Відповідно до платіжної інструкції/Операція №b85afe4f-e868-461c-9468-536c2701ec26 від 21.04.2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» на рахунок № НОМЕР_1 , отримувач: ОСОБА_1 перераховано кошти у сумі 4000 гривень (а.с.28), видача на банківські карти клієнтів онлайн-позик, підтверджується також листом від №10/03/25-40 від 10.03.2025 року (а.с.27) та довідкою №КД-000016950/ТНПП ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» від 10.03.2025 року (а.с.27 зворот).

Отже, ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, який є предметом позову, в установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним.

Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому договором - 4000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року не виконав, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив.

26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Фактор») укладено Договір факторингу №2610, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Заборгованостей (а.с.29 зворот - 37).

Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 26 жовтня 2021 року до Договору факторингу №2610, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 13552 грн (а.с.37 зворот - 38).

03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» («Клієнт») та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» («Фактор») укладений Договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до боржників, у тому числі до відповідача ОСОБА_1 за Договором позики №1395824 від 21 квітня 2021 року (а.с.41-49).

Відповідно до Реєстру заборгованості до Договору факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 13552 грн, з яких: 4000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу (тіло кредиту), 9552 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с.49 зворот - 50).

Пунктом 5.2. зазначених Договорів факторингу визначено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі Реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог.

Обидва договори факторингу та реєстри прав вимог містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати договору позики, укладеному між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 та суми заборгованості. Договори факторингу та реєстри прав вимог містять підписи сторін, за такого є належними та допустимими доказами.

Зважаючи на викладене, доводи відповідача про недоведеність факту відступлення права грошової вимоги за укладеним 21 квітня 2021 року Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та в подальшому до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» є безпідставними.

Відповідно до Розрахунку суми заборгованості за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року за період з 21.04.2021 року по 25.03.2025 року заборгованість ОСОБА_1 складає 13552 грн, з яких: заборгованість за тілом позики - 4000 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 9552 грн (а.с.7-9).

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України).

Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Як свідчать матеріали справи, договір укладено сторонами в електронній формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону).

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з приписами ст.12, ч.1, 5-7 ст.81, ч.1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як встановлено матеріалами справи Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року укладено між сторонами в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора та відправлення товариству електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти Договір.

Установивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем Договір не був би укладений сторонами, суд доходить висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним Договором.

У Договорі сторонами погоджено всі його істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, умови кредитування.

За інформацією ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», викладеною у листі від 10 березня 2025 року за вих.№КД-000016950/ТНПП, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідно до Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року здійснено наступний переказ коштів: дата 21.04.2021 року; номер платежу b85afe4f-e868-461c-9468-536c2701ec26; сума 4000 грн; отримувач ОСОБА_1 - ЕПЗ номер НОМЕР_1 (а.с.27 зворот).

Згідно інформації наданої АТ КБ «ПриватБанк», на виконання вимог ухвали суду від 02 квітня 2025 року, за вих.№20.1.0.0.0/7-250409/86176-БТ від 14 квітня 2025 року, вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № НОМЕР_3 (IBAN НОМЕР_4 ) (а.с.73). З виписки по рахунку № НОМЕР_3 за період з 21.04.2021 року по 24.04.2021 року вбачається, що 21 квітня 2021 року на зазначений картковий рахунок було перераховано 4000 грн, після чого, ОСОБА_1 почав активне використання наданих йому кредитних коштів (а.с.74). Крім того, зазначене підтверджується випискою по картці/рахунку № НОМЕР_3 наданого самим відповідачем ОСОБА_1 (а.с.95).

Отже, у суду відсутні підстави для сумніву, що ОСОБА_1 було перераховано визначену умовами договору позику, що підтверджується вищенаведеними доказами, та не спростовано відповідачем, який будь-яких претензій щодо невиконання позивачем свого обов`язку по наданню коштів протягом дії договору не заявляв. Відповідач не надав власного розрахунку заборгованості за кредитом на спростування розрахунку позивача.

Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст.629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом положень ст.ст.512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Нормами ст.ст.1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Доказів виконання обов`язку попередньому кредитору, зокрема і після надходження справи до суду, відповідач не надав.

Положеннями ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу.

Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Суд вважає, що позивачем, при зверненні до суду з цим позовом, було надано достатні та допустимі докази щодо перерахування відповідачеві кредитних коштів на картковий рахунок, що був зазначений особисто ним у Договорі позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року.

Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Відповідач в порушення умов кредитного договору не виконав зобов`язання по сплаті кредиту та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість в загальному розмірі 13552 грн, так відповідач порушив вимоги ст.ст.526, 530 ЦК України відповідно до яких зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений договором строк.

Вирішуючи питання щодо стягнення з ОСОБА_1 відсотків за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року, укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем, суд зазначає наступне.

Так, згідно розрахунку суми заборгованості, наданого позивачем, вбачається що відповідач заборгованість за кредитом не погашав, внаслідок чого станом на 25 березня 2025 року у нього утворилась заборгованість у розмірі 13552 грн, з яких: заборгованість за тілом позики - 4000 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами - 9552 грн, за період з 21 квітня 2021 року по 25 березня 2023 року (фактично по 19 серпня 2021 року (а.с.7-9).

Згідно умов Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року, строк договору - 30 днів, дата надання позики - 21 квітня 2021 року по 21 травня 2021 року - дата повернення позики (останній день).

Таким чином, строк кредитування сплив 21 травня 2021 року.

Відповідно до п.4.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у тому числі і на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі Правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі.

Дійсно, розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику містить певні умови продовження строку користування позикою.

Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору.

Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Тому, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації по кредиту.

Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не надано доказів звернення позичальника ОСОБА_1 за продовженням строку користування позикою у будь-який спосіб, чи то визначений договором, чи законом.

Тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування процентів за договором тільки у межах строку його дії - до 21 травня 2021 року.

За таких обставин, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», заборгованість за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року у розмірі 6388 грн, яка складається із: заборгованості за тілом позики - 4000 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами - 2388 грн.

При цьому щодо застосування строків позовної давності, яка заявлена відповідачем, слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.ст.256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.

30 березня 2020 року був прийнятий Закон України №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п.12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування Закону №540-ІХ, тобто з 02 квітня 2020 року.

Отже, вказаною нормою права встановлено, що строки, визначені ст.257 ЦК України на час дії карантину продовжуються автоматично.

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, та було скасовано з 01 липня 2023 року.

Крім того, згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п.19, згідно якого у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Враховуючи те, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося з цим позовом 31 березня 2025 року під час дії воєнного стану, з введенням якого 24 лютого 2022 року перебіг позовної давності було зупинено, суд приходить до висновку, що строки позовної давності позивачем ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не пропущено.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне.

В силу вимог п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Положеннями ч.1 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До позовної заяви додано Договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01 листопада 2024 року, укладений між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом «Ткаченко Юлія Олегівна» (а.с.51-53), витяг з Акту №6-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, від 27 січня 2025 року, вартість наданих послуг складає 3500 грн, з яких: вивчення та збір документів, визначення правової позиції - 500 грн, складання позовної заяви - 3000 грн (а.с.55 зворот), платіжна інструкція кредитового переказу коштів від 27 січня 2025 року (а.с.57 зворот).

Беручи до уваги те, що розмір понесених ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрат на професійну правничу допомогу підтверджений належними та допустимими доказами, виходячи з критеріїв їх реальності та співмірності із складністю справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною ч.1 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позовні вимоги позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» на 47.14%, тому він має право на відшкодування з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 47,14%, а саме в сумі 1649 грн 90 коп.

Оскільки, позовна заява подана ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», тому у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору.

При звернені до суду ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було сплачено 2422 грн 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №579933775.1 від 26 березня 2025 року (а.с.1).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1141 грн 92 коп. (6388 грн х 100 : 13552 грн = 47.14%, 2422 грн 40 коп. х 47.14% = 1141 грн 92 коп.).

Керуючись ст. ст.12, 13, 259, 264, 265, 268, 279 ЦПК України, суд

У х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (08200, м. Ірпінь, вул. Стельмаха Михайла, буд. №9А, офіс 204, Код , р/р НОМЕР_5 відкритий в АТ «ПУМБ», код банку 334851) в рахунок відшкодування заборгованості за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №1395824 від 21 квітня 2021 року 6388 (шість тисяч триста вісімдесят вісім) грн, яка складається із: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4000 грн; заборгованості за відсотками - 2388 грн.

В останній частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу, у розмірі 1649 грн 90 коп. та витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, у розмірі 1141 грн 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 16.07.2025 року.

Суддя І.П. Сябренко