Справа № 213/1680/25
Провадження № 2/127/3061/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Воробйов В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 26.04.2024 року та 05.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем в електронному вигляді було укладено два договори позик №2824777 та №79679348, за умовами яких позивач зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений у договорі строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а останній зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити плату від суми позики. До моменту підписання договору позики ОСОБА_1 вивчив договір та Правила надання грошових коштів у позику, які є публічною пропозицією (овертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та позивачем було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого первісний позикодавець передав (відступив) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Товариству права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача:

- за договором №79679348 в сумі 16115,00 грн., з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1125,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 9990,00 грн. сума заборгованості за пенею.

- за договором №2824777 в сумі 12810,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 810,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 8000,00 грн. сума заборгованості за пенею.

Крім того, 16.03.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем в електронному вигляді було укладено кредитний договір №19489-03/2024, за умовами якого товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платноті, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених договором.

29.07.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено договір факторингу №29072024, за умовами якого первісний позикодавець передав (відступив) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні Товариству права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказавного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 12685,50 грн., з яких: 4412,25 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8273,25 грн. сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, всупереч умов договорів позики, відповідач не виконав свого зобов`язання. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

Представником відповідача у визначений ухвалою суду строк було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не можуть підлягати задоволенню з огляду на наступне. Відповідач категорично не погоджується із нарахованою пенею за договорами №79679348 та №2824777 в розмірі 9990,00 грн. та в розмірі 8000,00 грн., оскільки вона передбачена в якості ст. 625 ЦК України. При цьому, Законом №2120-ІХ внесено зміни до п. 6-1 розділу ІV «Прикінцевих та Прехідних положення» ЦК України та встановлено, що у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення сподивачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України. Таким чином, вимога кредитора про стягнення з відповідача пені є неправомірною, тому не підлягає задоволенню. Щодо розміру заборгованості за договором №19489-03/2024 в частині розміру процентів (2,5% в день), то цей розмір не відповідає Закону №3498-ІХ. Так, протягом строку з 22.04.2024 року по 23.06.2024 року кредитор мав право нараховувати відсоткову ставку в розмірі 1,5%. Таким чином, нарахування відсотків за ставкою 2,5% в день за період з 22.04.2024 року суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Також в позовні заяві заявлено суму за тілом кредиту 4412,25 грн., що є меншою за визначену суму договору (4900,00 грн.). Така обставина свідчить про здійснення позичальником часткових оплат у рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором. Разом з тим, встановити фактичну кількість платежів та обсяг погашеної суми, сплаченої позичальником, є неможливим, через те, що розрахунок заборгованості охоплює лише період з моменту відступлення прав вимоги. В зв`язку з відсутністю розрахунку заборгованості первісного кредитора, не можливо здійснити перевірку повноти та обґрунтованості заявлених вимог, а також правомірності нарахування загальної суми заборгованості. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ»: за договором позики №79679348 від 05.05.2024 року в частині незаконно нарахованої пені у розмірі 9990,00 грн.; за договором позики №2824777 від 26.04.2024 року в частині незаконно нарахованої пені у розмірі 8000,00 грн.; за договором про надання фінансового кредиту №19489-03/2024 від 16.03.2024 року в частині незаконно нарахованої процентної ставки в розмірі 2,5% в день, що суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування».

Представником позивача було надіслано суду відповідь на відзив, відповідно до якої відзив відповідача є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Договір був укладений дистанційно, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Зокрема, між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор дані в електронній формі у вигляді алфавітноцифрової послідовності), який відповідач використав для підтвердження підписання Кредитного договору. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Отже, саме відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення договору в електронній формі. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки кредитний договір є дійсним та ніким не оскаржений.

Відповідно до умов кредитного договору, кошти надано позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником при реєстрації на сайті первісного кредитора. Відповідач у відзиві на позовну заяву вказує, що наведена позивачем теза про отримання відповідачем грошових коштів за умовами кредитного договору не доведена, при цьому сам відповідач не визнає і одночасно не заперечує факт отримання грошових коштів, виносячи свою версію подій відносно отримання коштів «за дужки». Тобто, фактично відповідач не заперечує факт, але намагається показати, що позивач не довів його належним чином. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Також, відповідач мав право подати до суду власний розрахунок або, згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення, але не скористався даним правом. Станом на 18.06.2025 року позивачем отримано відповідь на запит від первісного кредитора, в тому числі отримано додаткові докази, тому просив поновити строк для подання доказів, прийняти та долучити до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами та інформаційну довідку за кредитними договорами. Щодо нарахування відсотків, то умовами кредитного договору передбачено умови та строки нарахування відсотків, жодних заперечень щодо змісту та/чи умов Правил надання кредиту відповідачем при укладенні кредитного договору висловлено не було. Тобто при укладенні кредитного договору волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Тому розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами кредитного договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. З огляду на викладене, просив позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесені судові витрати.

Відповідач своїм правом на подання суду заперечення не скористався.

Також у відзиві на позовну заяву міститься клопотання про розгляд справи з викликом сторін, мотивоване тим, що вирішення спірних правовідносин у цій справі, що виникли між позивачем і відповідачем має важливе значення для відповідача. Відтак, відповідач наголошував на необхідності повного та всебічного встановлення судом всіх обставин справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору. Окрім того, відповідач в особі представника бажає надати суду усні пояснення по суті спору, що можна зробити виключно під час розгляду справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 277ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Водночас відповідно до ч. 4 ст. 277ЦПК України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Водночас, відповідач, обґрунтовуючи необхідність розгляду справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, не навів достатніх та переконливих аргументів для необхідності розгляду справи саме в спрощеному позовному провадженні з викликом. Поряд з цим, суд зазначає, що розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження жодним чином не обмежує учасників справи у здійсненні ними усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Крім того, відповідач скористався своїм правом та надав відзив на дану позовну заяву.

З урахуванням викладеного вище, взявши до уваги категорію та складність спору, обсяг та характер поданих доказів у справі, зокрема предмет та підстави заяви, врахувавши положення ч. 7 ст. 277 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розгляду цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Таким чином, враховуючи викладені норми чинного процесуального законодавства, відсутність у клопотанні відповідача обґрунтованих підстав для переходу до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні його клопотання про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Разом із відзивом на позовну заяву представником відповідача було надіслано суду клопотання про витребування доказів, а саме у позивача повний розрахунок заборгованості від первісного кредитора ТОВ «Стар Файненс Груп», за договором про надання фінансового кредиту №19489-03/2024 від 16.03.2024 року.

Разом з тим, представником позивача до відповіді на відзив долучено вказаний вище розрахунок заборгованості, який вподальшому був отриманий відповідачем. Жодних заперечень з приводу наданих розрахунків заборгованості, відповідачем висловлено не було. З огляду на викладене, заявлене клопотання не пілягає задоволенню через його вирішення позивачем в добровільному порядку.

Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1046, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

Судом встановлено, що 26.04.2024 року та 05.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено два договора позики №2824777 (з фіксованою процентною ставкою) та №79679348 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), які підписано електронним підписом останньої, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 29 договорів, юридичні адреси та реквізити сторін (а.с. 9-12, 22-25).

Відповідно до їх умов ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти у розмірі 4000,00 грн., 5000,00 грн. шляхом перерахування на її банківський рахунок із використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а останній зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити плату від суми позики. Строк позики - 30 днів, останній день повернення позики 26.05.2024 року та 03.06.2024 року відповідно. Базова процентна ставка/день - 2,5% (фіксована). Денна процентна ставка/день 0,675% та 0,75% відповідно. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 842,69% та 1186,17%. Орієнтовна загальна вартість позики: 4810,00 грн. та 6125,00 грн.

Згідно з п. 5.3. договорів, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «СlickCredit», їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками (а.с. 13-15, 26-28).

Відповідно до п. 1.2 вказаного вище договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору.

28.07.2021 року сторони цього договору уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу, внісши зміни до п.1.3 договору щодо порядку повідомлення боржників (а.с. 16), 13.06.2022 року укладена додаткова угода №7 до договору факторингу, якою сторони виклали п. 9.1 договору в новій редакції, визначивши момент укладення і набрання чинності договору та строк, протягом якого він дійсний (а.с. 17).

25.09.2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали додаткову угоду №37 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, визначивши загальну суму вимоги, що відступається згідно реєстру боржників №31та №32 від 25.09.2024 року (а.с. 18).

25.09.2024 року сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №32 від 25.09.2024 року (а.с. 19).

Так, відповідно до витягу з реєстру боржників №32 від 25.09.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором №79679348 на загальну суму 16115,00 грн., з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1125,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9990,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 20). Також сума боргу підтверджуються розрахунком заборгованості станом на 28.02.2025 року, наданим позивачем (а.с. 21).

Крім того, 25.09.2024 року сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстру боржників №31 від 25.09.2024 року (а.с. 29).

Згідно із витягом з реєстру боржників №31 від 25.09.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором №2824777 на загальну суму 12810,00 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 810,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 8000,00 грн. сума заборгованості за пенею (а.с. 30). Також сума боргу підтверджуються розрахунком заборгованості станом на 28.02.2025 року, наданим позивачем (а.с. 31).

З матеріалів справи вбачається, що 16.03.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту № 19489-03/2024, який підписано електронним підписом останнього, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 8 Кредитного договору, реквізити та підпис сторін (а.с. 37-40).

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.п. 3.1. п. 3 договору, за користування кредитом товаристом нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Порядок нарахування платежів за прострочення клієнтом виконання зобов`язань за цим договором передбачено в п. 5.3. цього договору.

Нарахуванняи процентів за цим договором здійснюється в межах строку кредитування, зазначеного в п. 1.2. договору, починаючи з дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на рахунок, вказаний клієнтом). При цьому проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня (п.3.3. п. 3договору).

Відповідно до п. 1.2. п. 1 кредитного договору, кредит надається на 100 днів, а саме дата погашення кредиту 23.06.2024 року.

Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, визначеного в п. 1.2. цього договору (п.п. 1.4.1. п. 1 договору).

Згідно з п.п. 1.6. п. 1 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4441-11хх-хххх-0171 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами.

За змістом п.п. 7.6. п. 7 договору, підписанням цього договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту Товариства, розміщених на Веб-сайті товариства.

Також наявний паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про основні умови надання коштів у кредит з урахувань побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інше (а.с. 41-42).

29.07.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 29072024, відповідно до умов якого останній зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступити позивачу права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників, включаючи суму основого зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невідємною частиною договору (а.с. 43-44).

Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п. 1.2. договору факторингу).

29.07.2024 року сторони договору факторингу підписали акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с. 45).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 29072024 від 29.07.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №19489-03/2024 в розмірі 12685,50 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу- 4412,25 грн., сума заборгованості за відсотками 8273,25 грн. (а.с. 46). Вказана сума також підтверджується і розрахунок заборгованості (а.с.47).

Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц.

Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право кредитора за вказаним вище договорами, що підтверджується дослідженими доказами.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Щодо стягнення заборгованості за відсотками за договором про надання фінансового кредиту №19489-03/2024 року (на що посилається представник відповідача), то Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вказаних вище змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - денна ставка не більше 1,5%, з 20 серпня 2024 року - денна ставка не більше 1%.

У кредитному договорі денна процентна ставка установлена на рівні 2,50%, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів (ч. 2 ст. 8 Закону).

Максимальний розмір денної процентної ставки, не може перевищувати розмір визначений Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Зазначений Закон України прийнятий від 22.11.2023 року та набрав чинності 24.12.2023 року, а договір про надання фінансового кредиту №19489-03/2024 укладений 16.03.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, відсоткова ставка встановлена договором не відповідає умовам чинного законодавства.

Згідно з ч. 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У частинах першій та другій статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Таким чином, вважаю, що умови договору про надання фінансового кредиту в частині, яка суперечить приписам Закону України «Про споживче кредитування», є нікчемними.

Таким чином, судом було здійснено перерахунок заборгованості по відсотках, а відтак стягненню із відповідача підлягає наступний розмір процентів:

- за період з 16.03.2024 року по 21.04.2024 року за ставкою 2,5 % становить 4532,50 грн, відповідно до розрахунку (4900 х2,5х37 днів/100);

- за період з 22.04.2024 року по 23.06.2024 року за ставкою 1,5 % становить 4630,50 грн, відповідно розрахунку (4900х1,5% х 63 дня/100).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягали б стягненню за договором про надання фінансового кредиту проценти за користування кредитними коштами протягом 100 днів у розмірі 9163,00 грн. (4532,50+4630,50) в той час як позивач нарахував та просить стягнути 8273,25 грн. Отже, враховуючи норму ст. 13 ЦПК України вимога про стягнення відсотків в сумі 8273,25 грн. є законною.

З приводу вимоги про стягнення пені в розмірі 8000,00 грн. та 9990,00 грн, то вона задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи, що відповідач належним чином не виконав обов`язку за договорами, що підтверджується розрахунками заборгованості, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг в загальному розмірі 23620,50 грн., у зв`язку з чим позов слід задовольнити у вказаній частині.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідачана користь позивача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (56,76%), в розмірі 1718,69 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 12 Закон України «Про електронну комерцію», ст.ст. 204, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 551, 611, 625, 627-629, 639, 1046, 1048, 1054, 1055, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 3-5, 7-13, 17, 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за:

-договором позики №79679348 від 05 травня 2024 року в розмірі 6125,00 грн. (шість тисяч сто двадцять п`ять гривень 00 коп.);

-договором позики №2824777 від 26 квітня 2024 року в розмірі 4810,00 грн. (чотри тисячі вісімсот десять гривень 00 коп.);

-кредитним договором №19489-03/2024 від 16 березня 2024 року в розмірі 12685,50 грн. (дванадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень 50 коп.).

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на оплату судового збору в розмірі 1718,69 грн. (одна тисяча сімсот вісімнадцять гривень 69 коп.).

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30,

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складений 01.07.2025 року.

Суддя: