Справа № 182/1001/25
Провадження № 2/0182/1385/2025
26.06.2025 м. Нікополь
Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька -Шаховал І.О., розглянувши у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом адвоката Бичкова Володимира Вячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ТОВ «УКРБУДІЖИНИРИНГ» про стягнення заробітної плати
Адвокат Бичков В.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ТОВ «УКРБУДІЖИНИРИНГ» про стягнення заробітної плати.
Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2025 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.67-68).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа, однак, своїм правом, визначеним цивільно-процесуальним законодавством, не скористався, відзиву чи будь-яких клопотань на адресу суду не надав (а.с.69).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.
Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ст.8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй Конституцією або законом.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першоюст.55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «УКРБУДІНЖИНИРИНГ», що підтверджується наказом № 14к від 01.12.2017 року про переведення позивача з посади директора на посаду головного інженера з окладом, згідно штатного розкладу (а.с.17).
Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Конституція України гарантує кожному громадянину право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Основними законодавчими актами, які регулюють питання оплати праці є Закон України Про оплату праці та Кодекс законів про працю України.
Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про оплату праці», організація оплати праці здійснюється, крім іншого, на підставі законодавчих та інших нормативних актів, колективних договорів.
Суб`єктами організації оплати праці є: органи державної влади та місцевого самоврядування; роботодавці, організації роботодавців, об`єднання організацій роботодавців або їх представницькі органи; професійні спілки, об`єднання професійних спілок або їх представницькі органи; працівники.
Згідно довідки форми ОК-7, наданої Пенсійним фондом України, вбачається, що ОСОБА_1 з 01 листопада 2023 року було припинено нарахування заробітної плати, внаслідок чого з цього часу йому не нараховується додатковий страховий стаж через несплату ТОВ «УКРБУДІНЖИНИРИНГ» єдиного соціального внеску з суми заробітної плати, що підтверджується листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (а.с.45-50).
Суддя, дослідивши обставини справи, які стали підставою для звернення позивача та його представника до суду за захистом порушеного права, приходить до наступного.
Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Так, у відповідності до поданих доказів, на момент розгляду справи, ОСОБА_1 є найманим працівником в ТОВ «УКРБУДІНЖИНИРИНГ» та перебуває з останнім у трудових відносинах. Відповідачем не надано доказів про припинення трудового договору з позивачем або звільнення його з посади головного інженера за порушення трудової дисципліни, або з будь-якої іншої причини. Крім того, відповідач не виконав ухвалу суду та не надав інформацію, яким чином в період воєнного стану організована господарська діяльність ТОВ «УКРБУДІНЖИНИРИНГ».
Як встановлено судом, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати, у ТОВ «УКРБУДІНЖИНИРИНГ» утворилась заборгованість перед позивачем.
Оскільки відповідачем, на вимогу суду, не надана довідка про заборгованість по заробітній платі, суд обраховує її, виходячи з наступного розрахунку: 8 500 грн. (розмір щомісячної заробітної плати) х на 3 місяці (з листопада 2024 року по січень 2025 року включено) = 25 500 грн. 00 коп. Таким чином, викладені в позовній заяві обставини з посиланням на докази, в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження, а тому суд вирішує питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми даної заборгованості, тим самим задовольняє позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.
У відповідності до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникам виплати заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць.
Окрім цього, в позовній заяві представником позивача заявлена вимога щодо вирішення судом питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу. Стороною позивача до позовної заяви було надано ордер про надання правничої допомоги адвокатом Бичковим В.В., угода (договір № 2) від 12 лютого 2025 року (а.с.38-39), договір 08/08 про надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг) від 08 серпня 2024 року (а.с.40-41), а також рахунок-фактура від 17 лютого 2025 року з зазначенням суми гонорару в розмірі 4 000 грн. 00 коп.(а.с.51).
Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може ,за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Вищезазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 17.10.2018 року по справі за № 301/1894/17. Аналогічні правові висновки були зроблені у Постанові Верховного Суду № 826/1216/16 від 27 червня 2018 року.
Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, що свідчать про оплату позивачем гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що стороною позивача належними та допустимими доказами факт витрат, пов`язаний з правовою допомогою, доведений не був, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнені від сплати судового збору, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі у розмірі 1 211,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.43 Конституції України, ст.ст.115 КЗпП України, ЗУ «Про оплату праці», ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 82, 89, 137, 141, 263, 430 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник - адвокат Бичков Володимир Вячеславович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУДІНЖИНИРИНГ» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць, а саме: в сумі 8 500 грн. (вісім тисяч п`ятсот грн.) 00 коп.
В іншому відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал