Справа № 145/913/25
Провадження №2-з/145/3/2025
УХВАЛА

про забезпечення позову

07.07.2025 с-ще Тиврів

Суддя Тиврівського районного суду Вінницької області Іванець В. Д. , розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 03.07.2025 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного сумісного майна. Із позовною заявою подала заяву про забезпечення позову, якуобґрунтовує наступним.

Вона познайомилася з цивільним чоловіком, ОСОБА_4 , на початку 2017 року і з середини цього ж року почали проживати в м. Києві однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Маючи намір зареєструвати шлюб та створити сім`ю, вона та ОСОБА_4 вирішили за спільні кошти побудувати будинок в с. Василівка Вінницького району Вінницької області, за місцем роботи чоловіка.

На початку 2019 року спільно була обрана земельна ділянка по АДРЕСА_1 і в цьому ж році розпочато будівництво. Будинок вирішили оформити на ОСОБА_2 . Для оформлення необхідних документів на земельну ділянку та будівництво будинку 14.11.2020 ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 довіреність на підставі якої провів державну реєстрацію земельної ділянки та державну реєстрацію речових прав на будинок.

Проживаючи в будинку АДРЕСА_1 однією сім`єю з 2020 року вона та ОСОБА_4 мали спільний бюджет, усталені спільні права та обов`язки, спільно вели домашнє господарство: прибирали, планували внутрішнє оздоблення, за ступенем готовності кімнат, купували меблі, техніку, саджали городину, дерева, кущі, збирали урожай.

11.10.2023 ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я сина згідно з яким заповіла ОСОБА_4 не лише будинок в с. Василівка, а все майно, яке буде належати їй на день смерті.

26.04.2024 вона. зареєструвалася в будинку АДРЕСА_1 .

Після тривалої хвороби, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Знаючи про те, що будинок та земельна ділянка оформлені на ОСОБА_2 , рідний брат ОСОБА_4 , відразу почав вимагати у неї залишити будинок.

З 2020 року і до цього часу вона в повній мірі користується всім майном, підтримує його в належному стані, сплачує комунальні платежі, докладає до цього кошти та фізичні зусилля.

Вона дізналася, що 13.06.2025 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Деделюк С.Ю. було посвідчено договір дарування, виданий 13.06.2025, згідно з яким власником житлового будинку загальною площею 126 кв.м, житловою площею 55,8 кв.м та земельної ділянки площею 0,2477 га, кадастровий номер :02:002:0156, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 став ОСОБА_3 .

Хоча зовні ОСОБА_3 діяв, ніби-то, в правовому полі, проте з його сторони вбачається недобросовісність, ігнорування тих обставин, що будинок, господарські будівлі та споруди вона та ОСОБА_4 будували спільною працею, за спільні кошти. Вона вважає, що умислом ОСОБА_3 є бажання наживи шляхом заволодіння чужим майном. З цією метою він здійснив активні дії щодо оформлення на себе договору дарування, в цей же день оформив право власності на будинок і земельну ділянку, а невдовзі без її відому зняв її з реєстрації місця проживання.

Турбуючись про те, що в подальшому залишиться без будь-якого житла, і що будинок та земельна ділянка ОСОБА_3 можуть бути відчужені, вона, для захисту своїх прав та інтересів, звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна.

ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки в м. Києві, оскільки він та його сім`я проживає і працюють в цьому місті. Матір, ОСОБА_2 , якій 90 років, він забрав для догляду до себе, і за наявною інформацією ОСОБА_2 все своє майно подарувала ОСОБА_3 .

В с. Василівка, з початку будівництва та завершення побудови будинку, до дня смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 був проїздом лише один раз в 2023 році. Він не має тут друзів, рідних чи знайомих. Спільні знайомі повідомили їй про те, що ОСОБА_3 має намір якнайшвидше продати будинок та земельну ділянку, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду із позовом вона, насамперед, має на меті захистити своє право власності на нерухоме майно, яке внаслідок договору дарування було зареєстровано за ОСОБА_3 , зняття її з реєстрації в спірному будинку надає ОСОБА_3 право на вільне розпорядження цим майном, в тому числі на його відчуження, що неодмінне призведе до додаткових матеріальних, моральних та часових витрат позивача для захисту своїх майнових прав.

Просить заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, дарування, здачі в оренду (найм), іпотеку, заставу житлового будинку загальною площею 126 кв.м, житловою площею 55,8 кв.м та земельної ділянки площею 0,2477 га, кадастровий номер :02:002:0156, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Розглянути заяву та ухвалити по ній рішення без повідомлення учасників справи на підставі ч.2 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом заборони вчиняти певні дії.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову, має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 в справі №381/4019/18 зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як слідує з заяви про забезпечення позову, представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, дарування, здачі в оренду (найм), іпотеку, заставу житлового будинку загальною площею 126 кв.м, житловою площею 55,8 кв.м та земельної ділянки площею 0,2477 га, кадастровий номер :02:002:0156, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , для уникнення ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

У ході розгляду заяви встановлено, що між сторонами існує спір з приводу права власності на земельну ділянку та розташований на ній будинок, оскільки позивач вказує, що вказана нерухомість є спільною сумісною власністю та їй має належати 1/2 частка цього майна. До позовної заяви позивач долучила витяг з реєстру Тиврівської територіальної громади від 26.04.2024 відповідно до якого вона з 26.04.2025 зареєстрована в спірному житловому будинку по АДРЕСА_1 , довіреність від 14.11.2020 якою ОСОБА_2 , співвідповідач уповноважила ОСОБА_4 бути її представником, у тому числі щодо виготовлення, подачі та отримання всіх необхідних документів, що стосуються проведення будівництва на належній їй земельній ділянці, площею 0,2477 га, кадастровий номер :02:002:0156, реєстрації права власності на новозбудований житловий будинок, розташований на вищезазначеній земельній ділянці та розпорядження цим майном, копію заповіту ОСОБА_2 від 11.10.2023 відповідно до якого усе своє майно вона заповіла своєму синові ОСОБА_4 , витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.01.2021 згідно з якими спірний будинок та земельна ділянка належать ОСОБА_2 , інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.06.2025 відповідно до якого право власності на спірний житловий будинок та земельну ділянку зареєстровано за співвідповідачем ОСОБА_3 , підстава виникнення права власності - договір дарування, скріншот з державного мобільного застосунку "Дія", де зазначено, що позивача знято з місця проживання за адресою АДРЕСА_1 , за заявою власника житла.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів для забезпечення позову, прийнявши до уваги збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявність зв`язку між запропонованими заходами забезпечення позову і предметом позовних вимог, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, суд вважає, що викладені у заяві про забезпечення позову обставини, враховуючи положення статті 151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Суд зазначає, що задоволення заяви про забезпечення позову не є фактичним вирішенням справи по суті і не порушує права відповідача щодо користування та володіння майном, оскільки майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а лише обмежує його у розпорядженні ним на певний період. Ці заходи є тимчасовими, обумовленими наявністю спору та спрямованими на забезпечення прав та інтересів не лише учасників справи, а й інших осіб і поширюються на час розгляду справи, а в разі вирішення спору між сторонами можуть бути скасовані.

Враховуючи обставини справи, пов`язані з наявністю предмету спору, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, суд вважає, що у даному випадку необхідним видом забезпечення позову буде заборона вчиняти певні дії, а саме щодо відчуження, дарування, здачі в оренду (найм), іпотеку, заставу житлового будинку, загальною площею 126 кв.м, житловою площею 55,8 кв.м, та земельної ділянки площею 0,2477 га, кадастровий номер :02:002:0156.

Керуючись ст. 149 - 151 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволити.

Заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , та будь-яким іншим особам, які діють за його дорученням, вчиняти будь-які дії щодо відчуження, дарування, здачі в оренду (найм), іпотеку, заставу житлового будинку, загальною площею 126 кв.м, житловою площею 55,8 кв.м, та земельної ділянки, площею 0,2477 га, кадастровий номер :02:002:0156, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно, в порядку передбаченому для виконання судових рішень.

Копії ухвали направити сторонам до відома.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів після її проголошення.

Суддя Іванець В. Д.