Номер провадження: 22-ц/813/4668/25
Справа № 523/3333/25
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

за участю секретаря Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2025 року у справі за заявою поданням старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Пхіденка О.С. про оголошення розшуку ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст подання про оголошення розшуку боржника.

Старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Пхіденко О.С. звернувся до суду з поданням про оголошення розшуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтовується тим, що на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) перебуває виконавчий лист №523/8540/24, виданий 30 вересня 2024 року Суворовським районним судом м. Одеси, про відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та повернення його за місцем проживання матері, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 . Рішення в частині відібрання дитини та повернення матері допущено до негайного виконання.

Враховуючи, що станом на теперішній час, встановити місцезнаходження боржника ОСОБА_1 державному виконавцю не видається можливим, що у свою чергу призводить до затягування виконання рішення суду, просить оголосити ОСОБА_1 у розшук.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2025 року подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Пхіденко О.С. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 задоволено. Оголошено розшук ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації відповідно до виконавчого документу: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації боржника відповідно до відповіді ДМС України: вул. Красна, буд. 11, м. Одеса.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні подання, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що:

1) ОСОБА_1 не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, шляхом надіслання відповідної постанови;

2) державним виконавцем не вжито заходів щодо встановлення місця реєстрації ОСОБА_1 , його місця роботи та наявності майна;

3) виконавчою службою не було достеменно встановлено відомості про місце проживання ОСОБА_1 , оскільки вихід за адресою здійснювався лише один раз.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 02 липня 2025 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.

26 червня 2025 року від ОСОБА_4 надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності як представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси).

02 липня 2025 року від адвоката Драгун А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що адвокат Драгун А.С. здійснює захист інтересів обвинуваченого ОСОБА_5 у справі №495/1519/25, яке призначене на 02 липня 2025 року на 09 год 30 хв.

Розглянувши вказану заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Відповідно до п. 1 розділу 1.3 Правил організації ефективного цивільного судочинства, затверджених рішенням Ради суддів України № 71 від 26 жовтня 2018 року та рішення Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, не може бути визнано само по собі поважною причиною і не має наслідком безумовне відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи присутність учасника справи на іншому слуханні в іншій справі, що проводиться у цьому самому або іншому суді, в тому числі суді вищої інстанції, яке було призначено або заплановано після призначення слухання у цій справі.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи №523/3333/25 в Одеському апеляційному суді призначено ухвалою суду від 21 квітня 2025 року.

Проте розгляд справи №495/1519/25 в Білгород-Дністровському міськрайонному суді призначено 30 червня 2025 року на 02 липня 2025 року на 09 год 30 хв.

Оскільки слухання справи №523/3333/25 в Одеському апеляційному суді призначено раніше, то присутність адвоката у іншому судовому засіданні, яке призначено пізніше не є поважною причиною неявки в судове засідання.

Колегія суддів звертає увагу, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Також колегія суддів вважає необхідним зазначити, що адвокат Драгун А.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , не була позбавлена права на участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, однак таким право не скористалась.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони у справі.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення складено 14 липня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (в м. Одесі) (далі відділ) перебуває виконавче провадження №76247689 з примусового виконання вимог виконавчого листа по справі № 523/8540/24, виданого 30 вересня 2024 року Суворовським районним судом м Одеси про відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернути його за місцем проживання матері, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Рішення в частині відібрання дитини та повернення її матері допущено до негайного виконання.

Згідно з виконавчим документом боржником визначено фізичну особу - ОСОБА_1 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації відповідно до виконавчого документу: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації боржника відповідно до відповіді ДМС України: вул. Красна, буд.11, м. Одеса, та саме на дану фізичну особу покладений обов`язок щодо виконання вищезазначеного рішення суду.

Адреса проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 державному виконавцю відділу не відома.

08 жовтня 2024 року державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гойдою О.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 76247689 копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження, а саме: стягувачу ОСОБА_3 та боржнику ОСОБА_1 та надано три робочих дня для виконання рішення суду.

Копії постанов про відкриття виконавчого провадження, що надсилались сторонам виконавчого провадження повернулись на адресу Суворовського відділу у зв`язку з їх не отриманням.

Статтею 28 Закону №1404-VIII визначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Також статтею 28 Закону №1404-VIII визначено, що документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі.

За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Згідно з відомостей з Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, постанова про відкриття виконавчого провадження №76247689 від 08 жовтня 2024 року отримана ОСОБА_1 в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 08 жовтня 2024 року о 16:38:55, що підтверджується повідомленням №2425990.

З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 з 08 жовтня 2024 року був обізнаний про відкриття виконавчого провадження №76247689 в рамках якого він є боржником.

15 жовтня 2024 року на адресу Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява стягувача ОСОБА_3 про те, що дитина та боржник можуть мешкати в ЖК «Омега» за адресою АДРЕСА_4 .

21 жовтня 2024 року державним виконавцем Суворовського відділу здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 , яка зазначена у виконавчому документі, за даною адресою боржник та дитина ніколи не проживали про що складено відповідний акт державного виконавця.

23 жовтня 2024 року за вих. № 159581 державним виконавцем Суворовського відділу направлено до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) доручення щодо проведення виконавчих дій а саме: здійснення перевірки місця перебування (проживання) боржника ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4 .

17 грудня 2024 року на адресу Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов акт державного виконавця Київського відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому зазначено, що на момент виходу за адресою: АДРЕСА_4 , боржник відсутній за місцем проживання. Зі слів понятого (сусіда) - боржника бачив 08 грудня 2024 року, а також йому відомо, що боржник з дитиною тимчасово виїхав.

17 лютого 2025 року за вих. № 15485 державним виконавцем Суворовського відділу повторно направлено до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) доручення щодо проведення виконавчих дій, а саме: здійснення перевірки місця перебування (проживання) боржника ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_4 .

17 лютого 2025 року на адресу Суворовського відділу надійшов акт державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому зазначено, що на момент виходу за адресою: АДРЕСА_4 , боржник відсутній за місцем проживання.

18 лютого 2025 року начальником Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бондаревим І.В. прийнято постанову про передачу виконавчого провадження №76247689 до відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

19 лютого 2025 року головним державним виконавцем Гойдою О.Ю. винесено постанову про передачу виконавчого провадження ВП №76247689 до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

20 травня 2025 року старшим державним виконавцем відділу Пхіденком О.С. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження ВП №76247689, на момент винесення якої, вимоги виконавчого документа не виконано.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що місцезнаходження боржника ОСОБА_1 та неповнолітньої дитини ОСОБА_2 державному виконавцю не видається можливим, що у свою чергу призводить до затягування виконання рішення суду.

Статтею 1 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із частиною 1 статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 18 Закону 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону №1404-VIII у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до п. 4 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432) за неможливості з`ясування місцезнаходження боржника чи дитини державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук дитини або боржника.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з приписами ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на даний час державним виконавцем вжито усіх можливих заходів щодо встановлення відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження ОСОБА_1 , однак проведеними заходами не виявилось можливим розшукати боржника, що в свою чергу унеможливлює виконання рішення суду. Відтак, суд дійшов вмотивованого переконання, що без оголошення розшуку боржника належне виконання рішення суду є неможливим.

Дослідивши надані докази, оцінивши кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) Пхіденком О.С. про оголошення розшуку боржника ОСОБА_1 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про відкриття виконавчого провадження, шляхом надіслання відповідної постанови, то колегії суддів за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження органам та особам, які мають електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), яка забезпечує обмін документами, надсилаються виключно в електронній формі. За письмовим зверненням таких осіб документи виконавчого провадження їм додатково надсилаються за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 має зареєстрований кабінет користувача в системі «Електронний суд».

З матеріалів справи вбачається, що 08 жовтня 2024 року о 16:38:55 документ «Постанова про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором)» від 08 жовтня 2024 року виконавчого провадження АСВП №76247689 доставлено до електронного кабінету ЄСІТС, що підтверджується повідомленням №2425990 про доставку документа з АСВП до електронного кабінету ЄСІТС (а.с.71).

Таким чином, ОСОБА_1 був обізнаний про виконавче провадження АСВП №76247689, шляхом надіслання та отримання постанови в електронному кабінеті користувача «Електронний суд», а тому доводи скаржника є необґрунтованими, безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Твердження скаржника про те, що державним виконавцем не вжито заходів щодо встановлення місця реєстрації ОСОБА_1 , його місця роботи та наявності майна, не беруться до уваги колегією суддів з огляду на таке.

Як вже раніше встановлено, на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (в м. Одесі) перебуває виконавче провадження №76247689 з примусового виконання вимог виконавчого листа по справі №523/8540/24, виданого 30 вересня 2024 року Суворовським районним судом м Одеси про відібрання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повернення її за місцем проживання матері, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_3

Дана вимога є нематеріальною, оскільки вона встановлює право стягувача на вчинення певних дій від боржника, а не право на конкретне майно або погашення заборгованості за рахунок майна. Тому для виконання цієї немайнової вимоги встановлення наявності майна боржника не є обов`язковим.

Таким чином, посилання скаржника на невжиття заходів державним виконавцем заходів щодо встановлення наявності майна божника є безпідставними та не спростовують висновку суду першої інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що виконавчою службою не було достеменно встановлено відомості про місце проживання ОСОБА_1 , оскільки вихід за адресою здійснювався лише один раз, то колегії суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Органами виконавчої служба двічі здійснювався вихід за адресою АДРЕСА_4 , що підтверджується актами державного службовця від 11 грудня 2024 року та 17 лютого 2025 року (а.с.51, 58).

З актів вбачається, що за вищевказаною адресою ОСОБА_1 відсутній за місцем проживання (мешкання). Також в акті державного службовця від 11 грудня 2024 року міститься відмітка про те, що сусіду відомо, що 08 грудня 2024 року боржник разом з дитиною тимчасово виїхав.

Також 21 жовтня 2024 року був здійснений вихід за місцем державної реєстрації місця проживання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

Таким чином, державною виконавчою службою вжито всіх можливих заходів щодо встановлення місця проживання ОСОБА_1 та зібрано достатній обсяг інформації, на підставі якої виникла необхідність щодо оголошення боржника в розшук, а посилання скаржника в частині не встановлення його місця проживання є безпідставними.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Питання про задоволення подання про оголошення розшуку боржника розглянуто по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 06 березня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст судового рішення складено 14 липня 2025 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда