ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року

м. Харків

справа № 641/2621/25

провадження № 22-ц/818/3322/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Яцина В.Б.

сторони справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, третій відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального Міністерства юстиції

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2025 року у складі судді Щепелева Г.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про оголошення старшого солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , загиблим під час виконання військового обов`язку по захисту держави Україна під час виконання ним бойового завдання із захисту держави України..

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Юр?ївського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвала мотивована тим, що місце реєстрації заявниці у Слобідському районі м. Харкова не підтверджене доказами, передбаченими чинним законодавством, а даних щодо того, що останнє відоме місце проживання (перебування) ОСОБА_4 , або місцезнаходження його майна перебувають на території Слобідського району м. Харкова заявником не надано. Тому справа не підсудна Комінтернівському районному суду м. Харкова.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріальних норм, просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким повернути цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції безпідставно направлено справу до Юр?ївського районного суду Дніпропетровської області, оскільки вона фактично проживає за адресою АДРЕСА_1 про що вказано в заяві. Також додатково на підтвердження цього надала довідку внутрішньо переміщеної особи та копію паспорта чоловіка ОСОБА_4 з відміткою про реєстрацію за цією ж адресою. Судом не було зроблено відповідних запитів для встановлення місця реєстрації ОСОБА_4 .

Відзиву на апеляційні скарги до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи згідно із Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова ОСОБА_1 зареєстрованою в м. Харкові та Харківській області не значиться.

Згідно із відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Як зазначено в заяві ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки від 26.05.2022 № 6328- ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та має фактичне місце проживання АДРЕСА_3 (а.с. 97).

Зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_3 підтверджується даними копії паспорта (а.с. 98-99).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За приписами частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (частина 1 статті 1 глави 1 Розділу І ЦПК України).

Територіальна юрисдикція (підсудність) врегульована § 3 глави 2 Розділу І ЦПК України.

Вказаний параграф містить норми, які визначають підсудність справ, розгляд яких відбувається у позовному провадженні.

Відповідно до частини 1 статті 293 глави 1 Розділу ІV ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (пункт 3частини 1 статті 293 ЦПК України).

Підсудність заяв про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою встановлена статтею 305 ЦПК України.

Так, відповідно до статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

На відміну від загального правила територіальної підсудності, яке визначається за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування особи, норма статті 305 ЦПК України щодо підсудності розгляду заяв про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою не містить вказівки про "зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання або перебування".

Отже, для вирішення питання підсудності справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою, місце проживання заявника необхідно визначати з урахуванням відповідних положень Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги (стаття 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

Наявні в матеріалах справи документи підтверджують реєстрацію місця перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на території Слобідського (Комінтернівського) району м. Харкова.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справа не підсудна Комінтернівського району міста Харкова.

Ураховуючи викладене, судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 03 липня 2025 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина