Справа № 358/1271/24
Провадження № 2/953/358/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді Глос М. Л.,
за участю секретаря Сороченко М. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
10 вересня 2024 року до Київського районного суду м. Харкова за підсудністю з Богуславського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 лютого 2024 року Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис № 20, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Після
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на факти фізичного та психологічного насильства з боку відповідача, що негативно впливає на її моральний стан, суттєві розбіжності у світогляді, внаслідок чого між ними постійно виникають конфлікти, втрату почуттів, що об`єднували подружжя. У зв`язку з цим, як зазначає позивачка, станом на зараз сімейні стосунки між нею та чоловіком фактично припинені, шлюб існує лише формально і зберігати його ОСОБА_3 не вважає за можливе і доцільне.
Ухвалою від 12 вересня 2024 року Київський районний суд м. Харкова відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Подали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином шляхом неодноразового направлення судових повісток у формі смс-повідомлень на номер телефону, що зазначений у позовній заяві, а також за місцем проживання, зарестрованим у встановленому законом порядку. Проте відповідна кореспонденція поверталася оператором поштового зв`язку через відсутність адресата за вказаною адресою. Інші адреси ОСОБА_2 позивачці і суду невідомі. За таких обставин суд вжив усіх передбачених законом необхідних заходів для сповіщення відповідача про розгляд справи і процесуальні можливості для цього вичерпані.
З огляду на положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (набрала чинності для України 11.09.1997 року), відповідно до яких здійснення судового розгляду упродовж розумного строку є одним із елементів права людини на справедливий суд, керуючись вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.
Верховний Суд, узагальнюючи судову практику, зазначив, що інститут заочного провадження спрямований на Реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства. У цій Рекомендації Комітет Міністрів акцентував увагу на важливості доступу сторін до спрощених і оперативніших судових процедур, захисту їх від невиправданих затримок, для чого необхідно надання і реалізація судом повноважень здійснювати судочинство більш ефективно.
За таких обставин, оскільки відповідач у встановленому законом порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причин свого неприбуття не повідомив, з заявами про відкладення судового розгляду до суду не звертався, відзиву не подав, і позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України вважає за необхідне і можливе постановити заочне рішення на підставі поданих письмових доказів.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі учасники справи, відповідно до вимог
ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.
Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 16 лютого 2024 року Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис № 20, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1
Спільних неповнолітніх дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не мають.
За підсумками розгляду справи суд установив, що фактично шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено у зв`язку з суттєвими розбіжностями у світогляді, що призводить до постійних непорозумінь, сварок, втратою почуттів, що об`єднували подружжя. Станом на зараз ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Позивачка стверджує, що тривала конфліктна ситуація у сім`ї негативно впливає на її психологічний стан. Шлюб існує лише формально, зберігати його ОСОБА_1 не бажає, і відповідач наміру вжити заходів для примирення не висловлював.
Майнового спору між сторонами немає.
Оцінюючи зазначені обставини, суд керується такими нормами матеріального права.
Відповідно до ст. 51 Конституції України і ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування до шлюбу не допускається.
У частині 3 ст. 56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження або припинення згідно з частиною 4 цієї ж статті є неприпустимим як порушення права дружини і чоловіка на свободу та особисту недоторканість.
На підставі ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення.
Враховуючи викладене суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим і суперечитиме інтересам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З огляду на зазначене суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про розірвання шлюбу.
Вирішуючи вимогу позивачки про відновлення їй дошлюбного прізвища, суд виходить з такого.
Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після його розірвання надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Один із наведених альтернативних варіантів особа обирає за своїм вільним вибором.
Як видно із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , після його реєстрації позивачка змінила своє прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » (а. с. 24). Отже, вимога про відновлення після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища позивачки ґрунтується на наведених правових нормах.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
У позовній заяві не міститься вимоги про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею процесуальних витрат у справі.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За таких обставин суд вважає за необхідне при вирішенні питання про розподіл судових витрат у справі не застосовувати приписи ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 110, 111, 112 СК України, ст. ст. 141, 206, 247, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 лютого 2024 року Богуславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис № 20, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».
Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами розгляду заяви про його перегляд чи апеляційної скарги.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя: М. Л. Глос