Справа № 740/7429/24
Провадження № 2/740/1592/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 липня 2025 року м.Ніжин Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., при секретарі судового засідання Пучка М.С.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У грудні 2024 року ТОВ «Цикл фінанс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення 111847 грн 45 коп заборгованості за кредитним договором №5751 від 10 липня 2019 року, з якої 72410 грн 06 коп заборгованості за тілом кредиту, 2978 грн 70 коп заборгованості за відсотками, 33480 грн заборгованості за комісією, 2562 грн 09 коп збитки від інфляції, 416 грн 61 коп 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10 липня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №5751, сума кредиту 74400 грн, строк кредитування 24 місяців, дата повернення кредиту 10 липня 2021 року, вказані грошові кошти перераховані на поточний рахунок відповідача. 15 грудня 2021 року між позикодавцем та позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем ОСОБА_1 .. Відповідач в порушення умов укладеного договору не виконує своїх зобов`язань по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 111847 грн 45 коп.

Заочним рішенням від 08 квітня 2025 року позов задоволено і стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Цико фінанс» 111847 грн 45 коп заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою суду від 10 червня 2025 року згідно з заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Туманова С.Г. про перегляд заочного рішення,-дане заочне рішення від 08 квітня 2025 року скасоване із призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 14 липня 2025 року.

Представник позивача ТОВ «Цикл Фінанс» в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні.

Представник відповідача адвокат Туманов С.Г. згідно з наданими поясненнями до заяви про перегляд заочного рішення вказує, що сума заборгованості нарахованих відсотків, пені та неустойки, є неспівмірною та перевищує суму боргу, позивачем не надано доказів правонаступництва позивача, наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом бухгалтерського обліку і не є підтвердженням заборгованості, позов не містить жодних належних доказів щодо нарахування відсотків, позивачем не надано графіку платежів, виписок і первинних документів щодо отримання відповідачем кредиту.

Інші заяви, клопотання станом на час розгляду справи відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2019 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір №5751, сума кредиту 74400 грн, строк кредитування 24 місяців, дата повернення кредиту 10 липня 2021 року, комісія за обслуговування кредиту з 10 липня 2019 року по 09 лютого 2020 року 5% від суми кредиту; з 10 лютого 2020 року по 09 серпня 2020 року 4% від суми кредиту; з 10 серпня 2020 року по 09 лютого 2021 року -3% від суми кредиту; з 10 лютого 2021 року по 10 липня 2021 року 1,95% від суми кредиту, процентна ставка на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних.

15 грудня 2021 року між позикодавцем та позивачем ТОВ «Цикл Фінанс» укладено договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого АТ «Банк Кредит Дніпро» відступило ТОВ «Цикл Фінанс» право грошової вимоги, зокрема, і по кредитному договору №5751 від 10 липня 2019 року, позичальником по якому є відповідач ОСОБА_1 , що підтверджується також і витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15 грудня 2021 року.

Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Докази на підтвердження недійсності договору від 10 липня 2019 року та договору факторингу від 15 грудня 2021 року,- станом на час розгляду справи відсутні.

За таких обставин позивач відповідно до ст.514 ЦК України набув прав кредитора по вищезазначеному кредитному договору, укладеному з позичальником ОСОБА_1 ..

Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач ОСОБА_1 по вказаному договору має заборгованість: 72410 грн 06 коп заборгованості за тілом кредиту, 2978 грн 70 коп заборгованості за відсотками, 33480 грн заборгованості за комісією, 2562 грн 09 коп збитки від інфляції, нараховані за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, 416 грн 61 коп 3% річних, нарахованих за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року, всього 111847 грн 45 коп.

Щодо нарахування позивачем щомісячної комісії за обслуговування кредиту, судом враховується наступне.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Проте відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Так, в п.1.2. кредитного договору №5751 визначена комісія за обслуговування кредиту з 10 липня 2019 року по 09 лютого 2020 року 5% від суми кредиту; з 10 лютого 2020 року по 09 серпня 2020 року 4% від суми кредиту; з 10 серпня 2020 року по 09 лютого 2021 року -3% від суми кредиту; з 10 лютого 2021 року по 10 липня 2021 року 1,95% від суми кредиту.

Плата за додаткові, супутні послуги банку, пов`язанні з розрахунково-касовим обслуговуванням, передбачена в розділі 4 «Графік платежів/розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної процентної ставки» кредитного договору №5751. Загальний розмір комісії за розрахунково-касове обслуговування за період з 10 липня 2019 року по 10 липня 2021 сукупно складає 62272 грн 80 коп.

Згідно п. 1.3. кредитного договору Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за Кредитом, сплати процентів за користування Кредитом, Щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін.

Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними (п.32.8 постанови у справі №496/3134/19).

Таким чином стягнення комісії у розмірі 33480 грн задоволенню не підлягають.

Щодо нарахування позивачем 3% річних та індексу інфляції за період з 15 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року судом враховується наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором та пеню припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі N444/9519/12 та від 04 липня 2018 року у справі N310/11534/13-ц вказано на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі N 912/1120/16 вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч.1 ст.1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч.1 ст.1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст.625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

Умовами договору обумовлено порядок погашення заборгованості щомісячними платежами з урахуванням процентів за користування кредитом в розмірі 0,001% на строкову заборгованість і 56 % річних на прострочену заборгованість. Сторонами також строк кредитування визначений датою 10 липня 2021 року.

За встановлених обставин стягнення 3 % річних у розмірі 416 грн 61 коп та збитків від інфляції у розмірі 2562 грн 09 коп задоволенню не підлягають, оскільки зазначеним договором встановлений розмір процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи вищевикладене, задоволенню підлягають вимоги про стягнення 72410 грн 06 коп тіла кредиту, 2978 грн 70 коп процентів за користування кредитними коштами, всього 75388 грн 76 коп грн -у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Також судом враховується, що відповідач за поданими суду доказами був обізнаний з умовами кредиту від 10 липня 2019 року і не спростував отримання кредитних коштів та наявності заборгованості із її складовими згідно з позовом, зокрема не подано відповідного контррозрахунку боргу, також не заявлене клопотання про призначення по справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитним договором. Також судом враховується, що сторонами, із врахуванням свободи визначення умов договору відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України, погоджені умови сплати відповідачем процентів, при цьому відповідач, як позичальник, отримав грошові кошти, власником яких він не був, і отримав можливість певний час правомірно не повертати надані йому грошові кошти, натомість у нього виникло зобов`язання повернути грошові кошти у встановлений строк та сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Також судом враховується, що на час укладання кредитного договору відповідач був ознайомлений з його умовами, а тому, у разі якщо він вважав їх для себе неприйнятними та несправедливими, мав можливість відмовитися від вказаної угоди та укласти правочин з іншим контрагентом на інших умовах.

Також судом враховується, що з 12 березня 2020 року на усій території України установлений карантин із подальшим продовженням відповідними постановами його строку до 30 червня 2023 року (п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину (п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції Закону № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року). Відповідно до Розділу 19 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З позовом до відповідача позивач звернувся до суду 23 грудня 2024 року, тобто під часвоєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року, у подальшому неодноразово продовженого і діючого станом на 14 липня 2025 року, у зв"язку з чим строк позовної давності позивачем не пропущений.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із врахуванням задоволення позову частково на 63,43 % (75388,76/111847,45*100=63,43) та сплати позивачем в порядку ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» 2422 грн 40 коп судового збору, судовий збір у розмірі 1536 грн 52 коп (2422,40*63,43/100=1536,52) підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим.

Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представництво ТОВ «Цикл Фінанс» здійснюється адвокатом Дорошенко М.А. на підставі договору про надання правничої допомоги №16/05 від 16 травня 2023 року та ордером, що відповідає приписам ч.4 ст.62 ЦПК України, відповідно до якої повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг №600 від 13 грудня 2024 року року адвокатом Дорошенко М.А. надані послуги щодо проведення зустрічі з представником ТОВ «Цикл Фінанс», консультації та ознайомлення з матеріалами справи, підготовка позовної заяви та додатків до неї (вартість 7570 грн).

Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 7570 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 3000 грн витрат на правничу допомогу, а, із врахуванням часткового задоволення позову, правнича допомога до стягнення визначається судом у розмірі 1902 грн 90 коп (3000*63,43/100=1902,90).

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 19, 81, 141, 247, 274, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», місцезнаходження-04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 43453613, заборгованість за кредитним договором №5751 від 10 липня 2019 року: 72410 грн 06 коп заборгованості за тілом кредиту, 2978 грн 70 коп заборгованості за відсотками, а всього стягнути 75388 (сімдесят п`ять тисяч триста вісімдесят вісім) грн 76 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», місцезнаходження-04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 43453613, 1536 (одну тисячу п"ятсот тридцять шість) грн 52 коп судового збору, 1902 (одну тисячу дев`ятсот дві) грн 90 коп витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.Олійник.