Справа №: 398/3480/24
провадження №: 2/398/388/25
"24" червня 2025 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:
головуючого судді Москалик В. В.,
за участю секретаря судового засідання Таран І. О.,
представника позивача Пушкарьова Д. Є., в режимі відеоконференції,
представника третьої особи Пашковського А. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіна Ірина Володимирівна, про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права власності на спадкове майно,
ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Пушкарьов Д.Є., звернулася із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіна Ірина Володимирівна, про визнання недійсними видані приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіною І. В. свідоцтва щодо розподілу спадкового мана ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Олександрія Кіровоградської обл., а саме:
- свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, зареєстроване в реєстрі за № 1653, видане 08.09.2021 на ім`я ОСОБА_4 щодо житлового будинку із господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1246, видане 12.07.2021 на ім`я ОСОБА_4 та позивача щодо права власності на автомобіль марки Toyota, модель Corolla, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1791, видане 22.09.2021 на ім`я ОСОБА_4 та позивача щодо житлового будинку із господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
Також позивач просить визнати за нею в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Олександрія Кіровоградської обл., право власності на наступне майно:
- на автомобіль марки Toyota, модель Corolla, 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 ;
- на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд;
Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Олександрія Кіровоградської обл. помер батько позивачки ОСОБА_3 , на момент смерті він проживав однією сім`єю з матірю відповідачки - ОСОБА_4 . Позивачка вважала, що вона і ОСОБА_4 обидві є спадкоємицями першої черги за законом, оскільки вважала, що батько перебував з ОСОБА_4 в зареєстрованому шлюбі. Під час розподілу спадщини приватний нотаріус вирішила, що частина майна, зареєстрована за батьком позивачки на момент його смерті, є спільною власністю пожружжя батька позивачки та ОСОБА_4 , у зв`язку з чим свідоцтва на право на спадщину за законом на автомобіль марки Toyota, модель Corolla, житловий будинок АДРЕСА_1 із господарськими спорудами були видані з визначенням часток ОСОБА_4 - 3/4, а позивачці - 1/4 частки, щодо земельної ділянки площею 0,0812 га видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки позивачці та щодо земельної ділянки площею 0,1000 га нотаріус винесла постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 її частку. Приватний нотаріус під час видачі відповідних свідоцтв виходила з того, що формально правовстановлюючі документи та об`єкти нерухомого майна датовані періодом перебування у шлюбі з ОСОБА_4 . Водночас нотаріус не надав належну оцінку обставинам, що передували, зокрема будинок по АДРЕСА_1 був побудований не у 2010 році, а задовго до цього, приблизно у 1925 році бабусею позивачки, матір`ю ОСОБА_3 ОСОБА_5 . Після цього ніяких робіт з перебудови будинку не проводилося, усі прибудинкові споруди побудові ОСОБА_6 приблизно у 1960-1980 роках, у 2006 році бабуся позивачки померла і будинок успадкував одноосібно батько позивачки (свідоцтво про право на спадщину від 13.09.2006). У 1998 році без отримання на це передбаченого чинним законодавством дозволу на території домоволодіння розпочато добудову житлового будинку літ. "К" з мансардою та лазні літ. "Л", їх будівництво завершено у 2006 році, що встановлено 23.04.2010 у складеному стосовно ОСОБА_3 як власника домоволодіння протоколі про правопорушення у сфері містобудування. З метою легалізації незаконно побудованих добудов ОСОБА_3 отримав висновок від 28.04.2010 про врахування при будівництві містобудівних, санітарно-гігієнічних, протипожежних вимог, в якому зазначено, що будівництво об`єктів відбувалося домогосподарським методом у 1998 та 2006 роках. Тобто прийняття виконавчим комітетом Олександрійської міської ради рішення від 16.12.2010 про оформлення за ОСОБА_3 права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 стало наслідком здійснення за цією адресою власниками домоволодіння певних добудов. За таких обставин, зазначене нерухоме майно відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України має правовий статус особистої приватної власності ОСОБА_3 , хоча формально було зареєстровано за ним в період шлюбу. Це ж стосується і земельної ділянки площею 0,1000 га, яка набута ОСОБА_3 внаслідок приватизації відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку, тобто має статус особистої приватної власності ОСОБА_3 згідно з ч. 5 ст. 57 СК України. Також зазначається, що спадкова справа ОСОБА_3 відсутні належні докази існування у ОСОБА_3 зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність такого шлюбу, а отже, ОСОБА_4 не є спадкоємцем ОСОБА_3 , оскільки має бути віднесена до спадкоємців четвертої черги, а тому відповідно до ст. 1258 ЦК України не має права на спадкування.
Від представника приватного нотаріуса надійшли письмові пояснення щодо позову, згідно з якими просить у задоволенні позову відмовити повністю з тих підстав, що за матеріалами спадкової справи № 6/2021 спадкоємцями ОСОБА_3 є його дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_4 . Дружина спадкодавця ОСОБА_4 подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , мотивуючи це тим, що вона є власницею 3/4 часток житловго будинку, який розташований на цій земельній ділянці, тому має право на 3/4 частки цієї земельної ділянки. Позивачка, діючи через свого представника ОСОБА_7 також звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку цієї ж земельної ділянки площею 0,1000 га. Зазначена земельна ділянка не є спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю спадкодавця, оскільки отримана ним внаслідок приватизації згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 515662, виданим Олександрійською міською радою Кіровоградської області 24.11.2009 на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 27.03.1997 № 154. Відповідно до положень п. п. 1, 2 ст. 49, ст. 67 Закону України "Про нотаріат", приймаючи до уваги невизначеність складу спадкового майна, невідповідність розміру частки земельної ділянки, на яку претендує інший спадкоємець, ст. 1267 ЦК України, відсутність нотаріально посвідченого договору про зміну розміру частки у спадщині між спадкоємцями та відсутність безспірності при видачі свідоцтва на право на спадщину, приватний нотаріус винесла постанову від 24.09.2021 № 196/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,1000 га, оскільки вчинення такої дії суперечить законодавству та відсутні необхідні документи (відомості). При цьому в попередньо підготовленому нотаріусом проєкті заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.09.2021 з визначенням частки на земельну ділянку у розмірі 1/2 дружина спадкодавця ОСОБА_4 власноруч зазначила про відмову від такого розміру частки, наполягаючи на видачі їй документів у розмірі 3/4 частки. Враховуючи різні позиції спадкоємців у визначенні розміру кожної з них часток у земельній ділянці, за відсутності згоди між спадкоємцями про зміну розміру частки у спадщині, яка була б оформлена відповідно до ст. 1267 ЦК України, нотаріус об`єктивно не мав можливості самостійно визначити розмір часток на земельну ділянку, права на яку набуваються кожним із спадкоємців. Наведені обставини свідчать про фактичне існування між спадкоємцями спору про право щодо розміру їх часток у спадковому майні. Щодо твердження позивачки про відсутність факту зареєстрованого на момент смерті ОСОБА_3 шлюбу з ОСОБА_4 зазначено, що в матеріалах спадкової справи № 6/2021, копії яких надані суду, наявна копія свідоцтва про укладення шлюбу від 06.06.1997, тобто ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_3 виступала спадкоємцем першої черги щодо спадкового майна за виключенням її частки на майно, яке перебувало у спільній сумісній власності з ОСОБА_3 . Щодо посилання позивачки на правовий статус особистої приватної власності ОСОБА_3 на житловий будинок у зв`язку із здійсненням певних добудов успадкованого батьком позивачки будинку, то на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 його право власності було засвідчено свідоцтвом про право власності від 03.02.2011, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 16.12.2010 №1001, державну реєстрацію права власності проведено 03.02.2011, тобто під час його шлюбу з ОСОБА_4 . На підставі зазначених документів, з урахуванням правового режиму спільної сумісної власності, нотаріус обгрунтовано та відповідно до вимог законодавства видала ОСОБА_4 свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя та позивачці свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку з урахуванням включення до складу спадщини 1/2 частки житлового будинку. Отже, під час видачі оспорюваних позивачкою свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, свідоцтв про право на спадщину за законом приватний нотаріус діяв з дотриманням вимог цивільного законодавства та Закону України "Про нотаріат", тому позовні вимоги є безпідставними і не грунтуються на законодавстві та обставинах справи, а отже, не підлягають задоволенню.
У додаткових поясненнях представник третьої особи зазначив, що сумніви представника позивача у достовірності поданої приватним нотаріусом Стенюхіною І.В. копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 06.06.1997 відділом РАЦС м.Мирний, Саха (Якутія, рф) не виключають існування зазначеного документа та достовірності поданої копії, яка надана суду у складі копії спадкової справи № 6/2021, тобто отримана нотаріусом на законних підставах у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій. При цьому оригінал зазначеного свідоцтва про укладення шлюбу був перевірений нотаріусом у встановленому законодавством в порядку та повернутий ОСОБА_4 як особі, що його подала, що повністю виключає існування будь-яких сумнівів у достовірності такого документа, який підтверджує факт реєстрації шлюбу померлого ОСОБА_3 з ОСОБА_4 . Також не подання відповідачем на вимогу суду оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не може свідчити про недостовірність наявної в матеріалах справи копії свідоцтва, і ОСОБА_2 не є учасником шлюбних правовідносин цих осіб, тобто не обґрунтовано наявності оригіналу свідоцтва саме у відповідача. Позивачу було достовірно відомо про наявність такого шлюбу, оскільки це неодноразово визнавалося позивачем у письмових документах, поданих нотаріусу у зв`язку із спадкуванням нею майна, зокрема у заявах про прийняття спадщини, про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом, а також у позовних заявах ОСОБА_1 у справах № 398/5044/21, № 398/5992/23 та № 398/2444/23, які обґрунтовувалися тим, що позивач та та дружина покійного батька ОСОБА_4 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , про шо також вказано у заочному рішенні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.01.2024 у справі № 398/2444/23. Щодо спірного житового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, то згідно з наявними у матеріалах справи документами будівництво здійснювалося домогосподарським методом у 1998 та 2006 роках, тобто під час перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у шлюбі, право власності було оформлено рішенням виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 16.12.2010 № 1001 із зазначенням у цьому рішенні «новий житловий будинок», склад будівель та споруд, побудований ОСОБА_3 у період шлюбу, станом на дату складання висновку від 28.04.2010 істотно відрізняється від існуючого до цього домоволодіння, а отже, право власності згідно з законодавством виникло з моменту державної реєстрації на новозбудований об`єкт нерухомого майна після завершення будівництва, у період зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_4 , тобто зазначене майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, приватний нотаріус правомірно видав дружині померлого ОСОБА_8 свідоцтво про право власності на частку в спільному майні від 08.09.2021, а саме на 1/2 частку спірного житлового будинку, з урахуванням чого до складу спадщини правомірно включено іншу 1/2 частку цього будинку та за наявності двох спадкоємців першої черги з дотриманням вимог законодавства видано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 свідоцтва про право власності на 1/4 частку житлового будинку кожній. Щодо земельної ділянки площею 0,1000 га (присадибна ділянка), яка набута ОСОБА_3 внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю спадкодавця і не є спільним майном подружжя. Разом з тим, оскільки ОСОБА_4 набула 1/2 частку житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні від 08.09.2021 та на 1/4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2021, то згідно з ч. 1 ст. 377 ЦК України та ст. ст. 81, 116, ч. 4 ст. 120 ЗК України право власності на земельну ділянку переходить у розмірі частки права власності у будинку, який розміщений на цій земельній ділянці. За відсутності згоди між спадкоємцями про розмір частки у спадщині стосовно зазначеної земельної ділянки нотаріус не мав можливості самостійно визначити розмір часток і виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку спірної земельної ділянки. Щодо земельної ділянки площею 0,0812 га для індивідуального садівництва, то оскільки вона була отримана ОСОБА_3 внаслідок приватизації, тобто є особистою приватною власністю ОСОБА_3 і на цій земельній ділянці не розташовані об`єкти нерухомості, то до неї не застосовуються приписи ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України щодо єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній об`єктів нерухомого майна, частки спадкоємців першої черги є рівними, тому нотаріус правомірно видав ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку цієї земельної ділянки. Щодо автомобіля марки Toyota, модель Corolla, 2011 року випуску, набутого ОСОБА_3 під час шлюбу, то цей автомобіль є об`єктом права сумісної власності подружжя, а тому до спадщини на законних підставах включено 1/2 частку автомобіля і видано ОСОБА_1 свідоцтва про спадщину за законом на 1/4 частку цього автомобіля, при цьому позивач не оскаржила свідоцтво про право власності на частку в спільному майні ОСОБА_4 на 1/2 частку автомобіля, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. З огляду на викладене, усі оспорювані документи були видані приватним нотаріусом з додержанням вимог законодавства і є правомірними, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідних свідоцтв недійсними, а отже відсутні підстави і для перерозподілу спадщини після смерті спадкоємця ОСОБА_3 .
Від представника позивача надійшла заява у відповідь на додаткові пояснення третьої особи, де зазначає, що нотаріально посвідчена копія свідоцтва про шлюб від 06.06.1997 не є оригіналом документа, за нотаріально посвідченою копією документа неможливо провести дослідження справжності документа, провести його експертизу, а нотаріус не може встановити достовірність певного офіційного документа, виданого від імені державного органу іншої країни, якщо такй документ не містить відомостей про його легалізацію, зокрема нотаріус не має технічних можливостей самостійно встановити, чи не є такий документ підробленим за відсутності у нього можливості самостійно встановити, чи не є такий документ підробленим, за відсутності у нього можливості перевірити відомості, що містяться в документі, у якихось офіційних державних реєстрах або базах даних. Очевидно, що в цьому випадку нотаріус не мав доступу до відповідних баз даних щодо громадського стану осіб на території рф, реальність зареєстрованих шлюбних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можна встановити виключно на підставі оригіналу документа про шлюб. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 є відповідач, а тому оригінал документа має бути у неї, тому було заявлено про витребування вказаного документа у ОСОБА_2 . При цьому відповіда жодним чином не обмежена у реалізації своїх процесуальних прав, позивач усіляко сприяла суду у належному повідомленні відповідача про хід розгляду справи та процесуальні рішення. Крім того, факт зареєстрованих шлюбних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 згадувався позивачем виключно через посилання на це у нотаріальних документах, що є однією з причин недовіри позивача щодо визнання приватним нотаріусом достовірності оригіналу свідоцтва про шлюб російського зразка. Щодо режиму права приватної власності на спірний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, то видача органом місцевого самоврядування свідоцтва про право власності на цей об`єкт нерухомості у лютому 2011 року не свідчить про набуття об`єкта у спільну сумісну власність подружжя, оскільки матерали інвентаризаційної справи містять відомості про те, що об`єкт перейшов у власність ОСОБА_3 в 2006 році в порядку спадкування, а здійснення будівельних робіт без дозволу та зведення додаткових будівель свідчить про перетворення ОСОБА_3 належного йому майна на праві особистої приватної власності, що автоматично не може призвести до зміни режиму права власності на таке майно на спільну сумісну власність подружжя, а лише в порядку ч. 1 ст. 62 СК України на підставі окремого рішення суду.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та заяві на додаткові пояснення третьої особи, просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі
Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, шляхом опублікування оголошення на вебсайті Олександрійського міськрайонного суду, в судове засідання не з`явилася. Позивачкавживала заходи щодо відправлення відповідачці позову та судових повісток про виклик до суду шляхом їх відправлення з Німеччини за місцем реєстрації відповідачки, однак вони залишились відповідачкою не отримані, тому, відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи.
Представник третьої особи проти позову заперечив з підстав, викладених в письмових поясненнях, просив суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсяз.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив таке.
Згідно з копією свідоцтва про смерть від 24.11.2020 серії НОМЕР_3 (а.с. 6, 180), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено актовий запис № 1308.
Щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відкрито спадкову справу № 6/2021 (а.с. 176-281).
28.01.2021 до приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіної І. В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 звернулася його дружина ОСОБА_4 (а.с. 178).
Факт укладення шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується копіями свідоцтва про укладення шлюбу від 06.06.1997, актовий запис 104, виданого відділом ЗАГС м. Мирного, Саха (Якутія), наявною в матеріалах спадкової справи ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 181, зворотня сторінка, рос. мов., наявна відмітка «з оригіналом згідно» приватного нотаріуса Стенюхіної І.В.), а також в матеріалах спадкової справи ОСОБА_4 , сформованою Першою олександрійською державною нотаріальною конторою Кіровоградської області (т. 1 а.с. 137-139, рос. та якутською мовами, переклад здійснений перекладачем, справжність підпису якого засвідчено нотаріально тимчасово виконуючою обов`язки нотаріуса м. москви), після укладення шлюбу дружина, яка мала прізвище ОСОБА_9 , отримала прізвище ОСОБА_10 .
Оцінивши зазначені вище докази, наявні в матеріалах справи, у сукупності, а також те, що факт укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 встановлений постановою Кропивницького апеляційного суду від 04.06.2024 у справі № 398/2444/23, яка набрала законної сили, а отже, згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, відповідні обставини не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, суд дійшов висновку про доведеність факту укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 06.06.1997.
Крім того, представник позивача, зазначаючи про можливість встановлення факту укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виключно на підставі оригіналу свідоцтва про шлюб, обґрунтовує це тим, що у нього є сумніви у достовірності оригіналу свідоцтва про укладення шлюбу від 06.06.1997, виданого відділом ЗАГС м. Мирного, Саха ( ОСОБА_11 ), разом з тим, не зазначає причини, які дозволяють йому робити такі припущення.
За результатами розгляду заяв спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у спадковій справі № 06/2021 приватний нотаріус видала:
- свідоцтво про право власності від 08.09.2021, зареєстроване в реєстрі за № 1653, про належність ОСОБА_4 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу - житлового будинку за АДРЕСА_1 , належного померлому чоловіку ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Олександрійської міської ради 03.02.2011 на підставі рішення від 16.12.2010 № 1001, право власності зареєстровано Олександрійським КМБТІ в державному реєстрі прав 03.02.2011, реєстраційний номер 32800903, номер запису 2610, в книзі 124. Житловий будинок, на 1/2 частки якого видане це свідоцтво, загальною площею 58,2 кв.м, у тому числі житловою площею 25,2 кв.м, позначений на плані літ. А, до якого примикають господарсько-побутові будівлі та споруди: сарай літ. Б; літня кухня літ.В; гараж літ. Е; погріб літ. Ж, лазня літ. Л; літня кухня літ.К; мансарда літ. Мс; водопровід літ. в-; каналізація літ. к-; огорожа літ. №1 (т. 1 а.с. 13, 258-259, 262);
- свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.09.2021, зареєстроване в реєстрі за № 1654, про те, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 по 1/2 частки кожному у спадщині на яку в указаній частці видане це свідоцтво і яка складається з 1/2 частки житлового будинку за АДРЕСА_1 , належного померлому чоловіку ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Олександрійської міської ради 03.02.2011 на підставі рішення від 16.12.2010 № 1001, право власності зареєстровано Олександрійським КМБТІ в державному реєстрі прав 03.02.2011, реєстраційний номер 32800903, номер запису 2610, в книзі 124. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку видано ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 263);
- свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.09.2021, зареєстроване в реєстрі за № 1791, про те, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 по 1/2 частки кожному у спадщині, на яку в указаній частці видане це свідоцтво і яка складається з 1/2 частки житлового будинку за АДРЕСА_1 , належного померлому чоловіку ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Олександрійської міської ради 03.02.2011 на підставі рішення від 16.12.2010 № 1001, право власності зареєстровано Олександрійським КМБТІ в державному реєстрі прав 03.02.2011, реєстраційний номер 32800903, номер запису 2610, в книзі 124. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку видано ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 11);
- свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.07.2021, зареєстроване в реєстрі за № 1246, про те, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 по 1/2 частки кожному у спадщині, на яку в указаній частці видано це свідоцтво і яка складається з 1/2 частки автомобіля марки Toyota, модель Corolla, тип легковий загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , рік виску 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 3542 05.02.2019. Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку автомобіля видано ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 10, 253);
- свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.09.2021, зареєстроване в реєстрі за № 1652, про те, що на підставі ст. 1261 ЦК України спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_4 по 1/2 частки кожному у спадщині, на яку в указаній частці видано це свідоцтво і яка складається з 1/2 частки автомобіля марки Toyota, модель Corolla, тип легковий загальний седан В, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , рік випуску 2011, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого ТСЦ 3542 05.02.2019 (т. 1 а.с. 210 зворотня сторінка). Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку автомобіля видано ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 260).
Також з матеріалів справи вбачається, що 11.10.2021 ОСОБА_1 зверталася до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. з заявою від 10.09.2021№ 268/0214 про те, що вона не погоджується, що спірний будинок, який був успадкований ОСОБА_3 від матері ОСОБА_5 за заповітом у 2006 році, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки є особистою власністю покійного батька, у зв`язку з чим заперечила проти видачі свідоцтва на право на спадщину на будинок до з`ясування питання набуття права власності на нього ОСОБА_3 і просила призупинити видчу свідоцтва та витребувати у Олександрійського МБТІ копії документів з інвентаризаційної справи на зазначений будинок, з яких прослідковувалася б історія переходу права власності (т. 1 а.с. 279).
Згідно з копією свідоцтва про смерть від 07.07.2022 серії НОМЕР_6 (т. 1 а.с. 123, зворотня сторінка), ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Олександрійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Олександрійському районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено актовий запис № 966.
Щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 відкрито спадкову справу № 366/2022 (т. 1 а.с. 121-169).
19.10.2022 до Першої олександрійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 звернулась її дочка ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 121-122), факт родинних відносин між нею та померлою підтверджено копією свідоцтва про народження ОСОБА_13 серії НОМЕР_7 від 14.04.1972 (т. 1 а.с. 140-141), а також копією свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Відділом ЗАГС м. Мирного, Саха (Якутія) 08.09.1995, згідно з яким ОСОБА_13 змінила прізвище на ОСОБА_14 (рос. мова).
Також 30.12.2022 до Першої олександрійської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_1 , яка, як встановлено постановою Кропивницького апеляційного суду від 04.06.2024 у справі № 398/2444/23, не є родичем померлої ОСОБА_4 , у зв`язку з чим їй було відмовлено у задоволені позову про усунення ОСОБА_2 від спадкування.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.
Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.
Суд встановив, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи, копії якої були долучені до матеріалів справи, на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , (т. 1 а.с. 72-119) згідно з довідкою про належність будівель домоволодіння АДРЕСА_1 , зареєстрованих інвентаризаційним бюро в реєстровій книзі домоволодінь під реєстром № 2616/10 (т. 1 а.с. 73), ОСОБА_3 отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Першої Олександрійської державної нотаріальної контори Яковенком В.М. 13.09.2006, реєстраційний номер 1-1747, (т. 1 а.с. 89) згідно з яким на підставі заповіту, посвіченого Першою Олександрійською державною нотаріальною конторою 02.08.1996 і зареєстрованого в реєстрі за № 1-3403, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_15 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , є її син ОСОБА_3 , спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права власності на житловий будинок номер АДРЕСА_1 , що належав спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 19.04.1996 Першою Олександрійською державною нотаріальною конторою по реєстру за № 1-1726 та зареєстровано в Олександрійському МБТІ 29.05.1996 за № 2616/10 (т. 1 а.с. 85-86, дарувальник ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданою Лисичанською держнотконторою 16.04.1996 по реєстру № 2-460). Цей житловий будинок згідно з довідкою-характеристикою № 2451, виданою 06.09.2006 Олександрійським КМБТІ Кіровоградської області, дерев`яно-мазаний, обкладений цеглою, житловою площею 31,8 кв.м, загальною площею 59,7 кв.м, до якого примикають господарсько-побутові будівлі: сарай літ. Б, літня кухня літ. В, сарай літ. Г, вбиральня літ. Д, гараж літ. Е, водопровід літ. Ж.
23.04.2010 інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Кіровоградській області склала стосовно ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення у сфері містобудування, згідно з яким в результаті перевірки житлового будинку з господарськими будівлями, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено самовільно збудований житловий будинок з господарськими будівлями (т. 1 а.с. 19).
Згідно з висновком про врахування при будівництві містобудівних, санітарно-гігієничних, протипожежних вимог та відсутність порушення прав інших осіб (власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують збудовані приватні будівлі) для погодження прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних будівель або оформлення права власності на них від 28.04.2010 на садибі АДРЕСА_1 , що належить власнику ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 13.09.2006 за р.№ 1-1747. Без дозволу на виконання будівельних робіт здійснено будівництво: житлового будинку літ. «К» з мансардою розміром 7,05х8,70 м, одноповерховий, одноквартирний, однокімнатний, житлова площа 22,8 кв.м, загальна площа 83,6 кв.м; господарських будівель (споруд) лазні літ. «Л» розміром 2,44х3,90 м. Встановлено, що будівництво здійснено домогосподарським методом у 1998, 2006 роках за даними Олександрійського КМБТІ (т. 1 а.с. 20).
Відповідно до рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради Кіровоградської області від 16.12.2010 № 1001 «Про оформлення права власності на нерухоме майно» (копія витягу - т. 1 а.с. 102) вирішено, зокрема, оформити ОСОБА_3 право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 (новий житловий будинок літ. К зареєструвати як господарську будівлю), на підставі якого виконавчий комітет Олександрійської міської ради видав ОСОБА_3 свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 03.02.2011 на житловий будинок, з господарськими будівлями, за адресою: АДРЕСА_1 , форма власності приватна, частка 1/1, загальна площа 59,7 кв.м, житлова площа 31,8 кв.м (т. 1 а.с. 98), а також Олександрійське КМБТІ прийняло рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок, з господарськими будівлями, за зазначеною вище адресою форма власності приватна, частка 1/1 (копія витягу № 28875957 від 03.02.2011 про державну реєстрацію прав, номер запису 2610 в книзі: 124 - т. 1 а.с. 99).
Відповідно до положень ст. 60 СК України, яка визначає підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно з ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є:
1) майно, набуте нею, ним до шлюбу;
2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування;
3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто;
4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду";
5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що матеріалами справи документально підтверджується факт, що ОСОБА_3 набув 13.09.2006 внаслідок спадкування після своєї матері ОСОБА_15 на праві особистої приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , добудовані в подальшому господарські споруди, в якості якої було зареєстровано і новий житловий будинок літ. К, за наявними документами не мають самостійного правового статусу і не є окремим об`єктом нерухомості, а отже до спірних правовідносин не може бути застосовано норми цивільного законодавства та законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно щодо набуття права власності на новостворене або реконструйоване нерухоме майно.
Реєстрація права приватної власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями за ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради від 16.12.2010 № 1001, не може виключити факт набуття ОСОБА_3 спірного нерухомого майна в порядку спадкування, тобто в особисту приватну власність під час шлюбу с ОСОБА_4 .
За таких обставин, суд вважає слушним посилання представника позивача на положення ч. 1 ст. 62 СК України, згідно з якими якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними виданих приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіною І.В. свідоцтва від 08.09.2021, зареєстроване в реєстрі за № 1653, про право власності ОСОБА_4 на 1/2 частку в спільному майні подружжя - житлового будинку із господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтва від 22.09.2021 зареєстроване в реєстрі за № 1791, про право на спадщину за законом ОСОБА_1 на 1/4 частку вказаного житлового будинку із господарськими спорудами, а також визнаня за позивачкою права власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 на 1/2 частки зазначеного житлового будинку з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
Визнати недійсними видані приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіною І. В.:
- свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, зареєстроване в реєстрі за № 1653, видане 08.09.2021 на ім`я ОСОБА_4 щодо житлового будинку із господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;
- свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 1791, видане 22.09.2021 на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_1 щодо житлового будинку із господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , право власності в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Олександрія Кіровоградської обл., на:
- 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 з відповідною часткою господарсько-побутових будівель та споруд;
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп.).
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04.07.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Стенюхіна Ірина Володимирівна, адреса місцезнаходження: м.Олександрія Кіровоградської області, пр. Соборний, 68.

Суддя Вікторія МОСКАЛИК