УХВАЛА

26 червня 2025 року

м. Київ

справа № 706/875/19

провадження № 61-5943ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 серпня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2

про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня

2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишено без розгляду.

Копію ухвали направлено позивачу, відповідачу та представнику відповідача.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 28 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2020 року скасовано.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

за договором позики, направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 серпня

2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на договором позики задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі основного боргу 1 360 дол. США та пеню за невиконання умов договору у розмірі 11 764 дол. США.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 серпня

2023 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за договором позики задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики у розмірі

1 360 дол. США та 680 дол. США неустойки, а всього 2 040 дол. США, що еквівалентно 54 670 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позову

у розмірі 768,40 грн.

Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2024 року повернуто ОСОБА_1 касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за договором позики (провадження № 61-7084ск24).

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

за договором позики повернуто заявнику (провадження № 61-8611ск24).

Ухвалою Верховного Суду від 08 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

за договором позики визнано неподаною та повернуто заявнику (провадження

№ 61-9231ск24).

Ухвалою Верховного Суду від 15 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року

повернуто (провадження № 61- 11223ск24).

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року у справі № 706/875/19 (провадження № 61-14292ск24).

Ухвалою Верховного Суду від 02 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 серпня

2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику (провадження № 61-15510ск24).

Ухвалою Верховного Суду від 04лютого 2025 року повернуто касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області

від 03 серпня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за договором позики (провадження № 61-1099ск25).

Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області

від 03 серпня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року у справі у справі № 706/875/19 повернуто скаржнику (провадження

№ 61-2202ск25).

У травні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 серпня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки подана до суду 02 травня 2025 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 27 травня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку

на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено

про наслідки її невиконання. Відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

У червні 2025 року заявник направив матеріали на усунення недоліків касаційної скарги. Однак вимоги ухвали про залишення касаційної скарги без руху виконано частково: зазначено правильні дати оскаржуваних заявником судових рішень

та коректно викладено прохальну частину.

Однак заявник не усунув інших недоліків касаційної скарги.

Заявляючи клопотання про поновлення строку, заявник вказує, що уперше касаційна скарга була подана у строк, визначений процесуальним законодавством, а згодом він подавав скарги на кожну ухвалу Верховного Суду, тому строк підлягає поновленню, посилається при цьому на частину другу статті 390 ЦПК.

Наведені особою, яка подала касаційну скаргу, підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки невиконання вимог ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, а наведені доводи ґрунтуються на власному тлумаченні вимог процесуального законодавства.

Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження, оскільки заявник має довести обставини, які перешкоджали йому виконати вимоги ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги при первісному та повторних зверненнях до суду касаційної інстанції.

Наведені заявником обставини не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому Верховний Суд враховує, що заявник вже неодноразово звертається

до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження, оскільки заявник має довести що перешкоджало виконати вимоги ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги при первісному зверненні до суду касаційної інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Положення закону про те, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду, не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків, установлених для цього, а у суду - обов`язку поновити такий строк у разі його пропуску, за відсутності поважних причин.

При цьому, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення,

що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує, щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи, а не лише для позивача, який не виконав вказівки Верховного Суду.

Отже особі, яка подала касаційну скаргу необхідно подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску в оригіналах або завірені в установленому порядку їх копії або навести інші підстави з відповідними доказами.

Згідно із частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.

Також заявником не сплачено судовий збір і не наведено достатніх підстав для звільнення його від сплати судового збору, натомість знову подано довідку про доходи, яка не відображає реальний майновий стан заявника, про що було неодноразово роз`яснено судом касаційної інстанції; не вказано відомостей про наявність/відсутність електронного кабінету;

Узагальнюючи наведене, оскільки заявником укотре не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження, тому, відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга підлягає поверненню.

Верховний Суд також вважає за доцільне зазначити, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). За змістом наведених приписів за необхідності особа, яка подає касаційну скаргу, може звернутися за отриманням правничої допомоги. Зокрема за отриманням безоплатної вторинної правничої допомоги до центрів з надання безоплатної правничої допомоги або адвокатів, які включені до реєстру адвокатів і надають безоплатну вторинну правничу допомогу (статті 13-15 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу»).

Оскільки у відведений судом строк, станом на 26 червня 2025 року, вимоги ухвали Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 27 травня 2025 року

не виконані, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційна скарга підлягає визнанню неподаною та поверненню.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 03 серпня 2023 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 21 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за договором позики, вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню

не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець