Справа № 405/3910/25
УХВАЛА

"03" липня 2025 р. суддя Подільського районного суду міста Кропивницького Волоткевич А.В., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання дій протиправними, скасування рішення та звільнення від відповідальності за порушення не вчинене позивачем, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовною заявою до відповідача, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з розгляду актів про порушення ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 17.04.2025 року, що стало підставою для накладення штрафу №КФ000000143 на суму 17 369,65 грн;

- звільнити ОСОБА_1 від відповідальності за порушення, вчинене сторонньою особою ОСОБА_2 ;

- зобов`язати ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» утриматися від стягнення коштів за зазначеним рахунком.

- стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору.

01.07.2025 до суду від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову а саме: заборонити ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» вчиняти будь-які дії, спрямовані на примусове виконання або добровільне стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 17 369,65 грн, у тому числі шляхом звернення до судів, державної виконавчої служби або інших органів, до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі.

В обґрунтування поданої заяви заявниця зазначила, що оскаржуване рішення Комісії з розгляду актів про порушення ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 17.04.2025 та відповідний акт-розрахунок були ухвалені без належного повідомлення Позивача, без можливості бути присутніми на засіданні Комісії, без вручення копій рішень або експертних висновків. Нарахування здійснено на підставі обставин, які не пов`язані з діями Позивача, оскільки вона не проживала у спірній квартирі та не мала доступу до неї. Цей факт підтверджується новими письмовими доказами, отриманими . після подання позовної заяви, а саме: - Актом про фактичне не проживання Позивача у квартирі за адресою АДРЕСА_1 ; - Довідкою голови ОСББ від 09.06.2025 №200, що підтверджує відсутність Позивача за адресою АДРЕСА_1 ; - Письмовими поясненнями голови ОСББ, які додатково деталізують зазначені обставини. Зазначені документи є важливими для підтвердження фактичної відсутності Позивача у квартирі та спростовують висновки, на підставі яких було здійснено донарахування вартості газу. Існує реальна загроза звернення Відповідача до виконавчої служби або інших органів для примусового стягнення, що може призвести до блокування рахунків, відкриття виконавчого провадження, накладення арештів та додаткових фінансових витрат. Забезпечення позову є пропорційним та обґрунтованим заходом, який дозволить уникнути шкоди у разі подальшого стягнення коштів до вирішення справи. Відсутність заходів забезпечення позову може призвести до неможливості ефективного судового захисту, оскільки навіть у разі задоволення позову повернення стягненої суми буде ускладненим або неможливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов таких висновків.

Заявниця зазначає, що між сторонами виник спір щодо правомірності рішення Комісії з розгляду актів про порушення ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 17.04.2025 року, що стало підставою для накладення на позивача штрафу №КФ000000143 на суму 17 369,65 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктами 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі N 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Обґрунтовуючи наявність обставин, які свідчать про наявність несумлінних дій відповідача, позивачем зазначається те, що відповідач може звернутися на підставі оскаржуваного рішення Комісії про примусове стягнення штрафу до суду, державної виконавчої служби або інших органів до моменту набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Суд наголошує, що відповідно до ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції, у тому числі і право на доступ до правосуддя.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Враховуючи зазначене, позов не може бути забезпечено шляхом обмеження конституційного права відповідача будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань, в тому числі шляхом звернення до суду.

Крім того, заявницею, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач на теперішній час вживає заходи щодо стягнення заборгованості за оскаржуваним рішенням Комісії.

Додатково суд зауважує, що оскарження правомірності рішення, на підставі якого вчиняється стягнення штрафу, може бути підставою для зупинення відповідних виконавчих дій.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявницею до заяви про забезпечення позову не долучено належних і переконливих відомостей про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Заява про забезпечення позову, окрім формального посилання на те, що існує ймовірність вчинення відповідачем дій на стягнення штрафу за оскаржуваним рішенням Комісії, що може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, підтверджену належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову у зазначений ним спосіб.

Керуючись ст.149-153, 260 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про визнання дій протиправними, скасування рішення та звільнення від відповідальності за порушення не вчинене позивачем - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Подільського районного суду

міста Кропивницького А. В. Волоткевич