Справа № 194/369/25
Номер провадження № 2/194/448/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Єрмолаєвої А.Г.

розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2011 року з нього на користь відповідача ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дітьми повноліття. Крім цього, рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2020 року по справі 194/803/20 з нього на користь відповідача ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його доходів до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що він не в змозі сплачувати аліменти, та діти мають рівні права на отримання аліментів, аліменти діляться між двома дітьми від різних шлюбів порівну та сумарно складає 1/3 (33%) доходу платника, та діляться порівну на двох дітей, тобто по 16, 5% на кожну дитину. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17.10.2011 року по справі №2-632/11 з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх його доходів, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття; зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25.08.2020 року по справі № 194/803/20 з позивача на користь відповідача ОСОБА_4 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/4 частини до 1/6 частини з усіх його доходів, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_3 , надала суду відзив, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, відповідно до чинного законодавства при народженні дітей від різних матерів, діти мають рівні права на отримання аліментів. Так, і її дитина - ОСОБА_8 так і дитина Відповідача-2 - ОСОБА_9 знаходяться у рівних правах: кожна дитина отримує частку від доходів платника аліментів, тобто права дітей не порушені.

Щодо стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від доходів платника, то така частка встановлена законодавцем у статті 161 ЦПК України - стягнення аліментів на двох дітей за судовим наказом (наказне провадження). Стягнення ж аліментів як на утримання дочки ОСОБА_10 так і на утримання сина ОСОБА_11 відбувалося за судовим рішенням, тобто в загальному порядку і ОСОБА_2 у кожній справі визнав позовні вимоги як її так і ОСОБА_4 про стягнення аліментів у розмірі частки від його доходів на кожну дитину окремо. Крім того, зазначає, що стягнення з позивача по даній справі аліментів у розмірі 50% його доходів повністю відповідає вимогам ч. 3 ст. 70 Закону України « про виконавче провадження» N? 1404-VIII від 02 червня 2016 року, де загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати (в даному випадку отримуваного доходу). Просить суд критично поставитися до тверджень представника позивача про погіршення матеріального стану позивача у зв?язку зі зміною у нього сімейного стану, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про зменшення його доходів за період після ухвалення Тернівським міським судом рішення суду по справі №2-632/11 та ухвалення рішення Тернівським міським судом Дніпропетровської області від 25.08.2020 року по справі №194/803/20. У зв`язку з чим вважає, що доказами наявними в матеріалах справи,

погіршення матеріального стану позивача у зв?язку зі зменшенням доходу та зі зміною сімейного стану не доведено. В свою чергу, посилання позивача на те, що від другого шлюбу у нього мається малолітня дитина без підтвердження належними та допустимими доказами погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Такий висновок апеляційного суду зроблений з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі N? 565/2017/19. Окрім самого факту народження іншої дитини, платник аліментів повинен також довести суду і надати відповідні докази на підтвердження того, що тепер його матеріальний стан погіршився. Таких доказів сторона позивача до суду не надала. Відповідно довідки з ПФУ від 21.05.2025 року №0400-010407-8/97254 зазначена сума отримуваних нею аліментів на дитину ОСОБА_12 , яка у квітні місяці складала - 4873,10 грн. (1/4 частка від пенсії) та 2638,74 грн. (1/4 частка зі страхових виплат), тобто загальний розмір доходу позивача становить 30 047,36 ( 7511,84 грн. х 4) та після відрахування 50% в якості аліментів на двох дітей в розпорядженні позивача залишається сума - 15 047,36 грн., що майже в два рази перевищує мінімальну заробітну плату (8000 грн.) та майже в п?ять разів перевищує прожитковий мінімум (2361,00 грн. - для осіб, що втратили працездатність та 3028 грн. - для працездатних осіб). Позовна заява про зменшення розміру аліментів була подана до суду 04 березня 2025 року та саме з березня 2025 року збільшився розмір отримуваної пенсії позивачем та розмір отримуваних позивачем страхових виплат, що підтверджується довідкою з ПФУ від 21.05.2025р. Щодо стану здоров`я позивача Як вбачається з додатків до позовної заяви група інвалідності позивачеві встановлена з 16.11.2021 року - повторно. Таким чином, з дати прийняття

рішення суду про стягнення аліментів на сина ОСОБА_11 (25 серпня 2020 рік)

позивач вже мав інвалідність та не звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів. Доказів про погіршення стану здоров`я з дати первинного встановлення групи інвалідності стороною позивача також не надано. При отриманні 16 травня 2025 року в Тернівському міському суді позовної заяви, нею разом з додатками було отримано роздруківку з сайту агентства нерухомості щодо вартості оренди квартири у м. Павлограді. При цьому, зазначає, що даний документ не зазначений як доказ у додатках до позовної заяви та не містить інформації щодо предмету позову. При ухваленні рішення прошу також врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 вересня 2020 року у справі N? 565/2071/19 стосовно того, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження ще однієї дитини не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення свого майнового стану, у тому числі, у зв?язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Відповідач ОСОБА_4 , надала суду відзив, просить відмовити у задоволенні позовних вимог, позовні вимоги не визнає в повному обсязі, що повністю підтримує відзив відповідача ОСОБА_3 з наведених підстав у відзиві.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак представник позивача подав заяву, в якій просить розглянути справу за їх відсутності, тому суд вважає розглянути справу на підставі наданих сторонами доказів по справі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, але надали відзиви на позовну заяву, де просили суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що сторонами не оспорюється та визнано, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2011 року по справі № 2-632/11 з ОСОБА_2 на користь відповідача ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його доходів з 08.08.2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Також, за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2020 року по справі 194/803/20 з нього на користь відповідача ОСОБА_4 стягуються аліменти на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини його доходів з 13.07.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з листа ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області, сума перерахованих аліментів за травень 2025 року з пенсії та зі страхових виплат на утримання ОСОБА_7 відповідно складає 4873,10 грн. та 2638,74 грн.

Згідно свідоцтва про шлюб, ОСОБА_2 та ОСОБА_13 зареєстрували шлюб 18.04.2018 року, актовий запис 123.

Відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , пенсіонер за віком з 3 групою інвалідності.

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА № 065323 від 29.11.2021 року ОСОБА_2 встановлено повторно втрату професійної працездатності - 30%, встановлено третю групу інвалідності, безстроково. Рекомендовано медикаментозне лікування та санаторно-курортне лікування.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Ст. 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

У відповідності зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку.

Суд критично відноситься до посилання позивача, що у нього погіршився матеріальний стан у зв`язку з тим, що з нього стягуються аліменти на користь відповідача ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки сторона позивача не надала суду жодних доказів отримання доходів позивачем до народження дітей та після постановлення рішень по справі № 2-632/11 та № 194/803/20, при тому, що позовні вимоги у зазначених рішеннях відповідач визнавав в повному обсязі.

Також суд зазначає, що реєстрація шлюбу з іншою особою не є підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів, оскільки сторона позивача не наводить, що у позивача змінився матеріальний стан.

Суд також критично ставиться до посилання, що позивач ставши пенсіонером та інвалідом третьої групи, у нього змінився матеріальний стан, з наступних підстав.

Так, сторона позивача не доводить, що останній витрачає кошти на лікування, та став отримувати менший дохід ніж коли працював та отримував заробітну плату, оскільки жодних доказів цьому суду не надає.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачів, у позивача не змінився сімейний стан.

Однак, суд критично ставиться до тверджень позивача про погіршення його матеріального та сімейного стану, оскільки матеріали справи не містять належних доказів про зменшення його доходів за період після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей.

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22серпня 2022року у справі № 712/6313/21.

Суд приходить до висновку, що доказами наявними в матеріалах справи, погіршення матеріального стану позивача у зв`язку зі зменшенням доходу не доведено.

Такий висновок апеляційного суду зроблений з урахуванням правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2017/19.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021року у справі № 715/2073/20.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Крім того, суд не бере до уваги, що наданий скриншот стороною позивача оренди квартир в м. Павлоград, на підтвердження того, що у позивача змінилося майнове становище, оскільки жодних доказів про сплату коштів на оренду житла сторона позивача не надає.

Отже, при ухваленні рішення суд враховує, що зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, а позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення свого майнового стану.

Суд вважає, розмір аліментів, які стягнуті за рішеннями на утримання дітей, а саме 1/4 частини доходів відповідача, є їх належним забезпеченням на достатній рівень їх життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

Отже, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів стягнутих за рішенням суду на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_6 , та на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_7 слід відмовити.

Згідно до § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Отже, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

На підставі ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 180-182 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

В задоволені позову представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про зменшення розміру стягуваних аліментів, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення суду складено 07 липня 2025 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін