Номер провадження: 22-ц/813/4602/25
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю. І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 березня 2025 року у складі судді Ковтун Ю.І.,

встановив:

2. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 , про стягнення вартості відновлювального ремонту, з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу на складові, що підлягають заміні, в якій просить:

1. стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування в розмірі 130000,00 гривень;

2. стягнути з товариства з додатковою відповідальністю Страхова Компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 збитки (інфляційні втрати, пеню, 3% річних), заподіяні несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання від 10.04.2023 до дати ухвалення судового рішення;

3. стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42022,00 гривень різниці між страховою виплатою та матеріальною шкодою;

4. вирішити питання про судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що 12.12.2022 в м.Одеса, вул. Рішельєвська / вул. Грецька, відбулась ДТП за участю транспортного засобу FordFocusз номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу Toyota Corolla з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Приморського районного суду міста Одеси від 07.02.2023 по справі 522/1111/23, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності. Власником автомобіля Ford Focusз номерним знаком НОМЕР_1 є ОСОБА_1 .На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Toyota Corolla з номерним знаком НОМЕР_2 була застрахована згідно полісу 209277805, виданий ТДВ СК «Альфа-Гарант».

10.01.2023 позивач звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування. Листом від 08.05.2023 ТДВ СК «Альфа-Гарант» відмовило у виплаті страхового відшкодування з незрозумілих та незаконних підстав. Відповідно до висновку судового експерту Федотова Ф.В. №7475 від 16.01.2023 ринкова вартість автомобіля Ford Focusз номерним знаком НОМЕР_1 пошкодженого внаслідок ДТП 12.12.2022 складає 205284 гривень; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Focusз номерним знаком НОМЕР_1 пошкодженого внаслідок ДТП 12.12.2022 складає 205284 гривень; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні (різниця між вартістю автомобіля до та після ДТП) складає 172022 гривень; ринкова вартість автомобіля Ford Focusз номерним знаком НОМЕР_1 пошкодженого внаслідок ДТП 12.12.2022 складає 33261 гривень. Зазначив, що ліміт відповідальності страхової компанії за полісом обов`язкового страхування складає 130000,00 грн. З врахуванням висновку судового експерта ОСОБА_3 з страхової компанії підлягає стягненню ліміт відповідальності страховика 130000,00 грн. Відповідно до статті 1194 ЦК України з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між матеріальним збитні та лімітом відповідальності страховика в розмірі 42 022 гривень (172022 - 130000).

Позиція відповідачів в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву, ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що ліміт страхового відшкодування за шкоду завдану майну, згідно його полісу, становить 130000,00 грн, франшиза 1300,00 грн., тому 130000,00 грн повністю може задовольнити вимоги ОСОБА_1 , адже пошкодження автомобіля Ford Focus, були не значні. Також, зазначив, що отримана інформація щодо продажу авто Ford Focus. Від страхової компанії ним було отримано звіти складені на замовлення страховика, і відповідно до яких, якщо застосувати норми права, то виплата страхового відшкодування ОСОБА_1 , згідно закону буде становити 82900,33 - 1300,00 франшиза = 81600,33 грн, з чим він повністю погоджується. З його боку може бути компенсована лише франшиза в розмірі 1300,00 грн. Шкода завдана ним ОСОБА_1 не перевищує ліміт страхового відшкодування (т. 1 а.с. 70 - 71).

Від представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» також надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого товариство зазначило, що позивачем приховано від суду інформацію та докази, що мають істотне значення для вирішення даної справи, а саме вартість автомобіля Ford Focus. З моменту ДТП автомобіль було продано, вже двічі, позивачем не надано доказів щодо вартості продажу автомобіля, що має значення для розгляду справи. 13.02.2023 на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшла заява, автором (заявником) якої зазначено ОСОБА_1 про здійснення відшкодування збитків. ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримано результати почеркознавчої експертизи, проведеної експертом ОСОБА_4 , за висновками якої встановлено, що отримана заява про страхове відшкодування підписана іншою особою. Також у заяві про страхове відшкодування, адресою заявника зазначена адреса, яка не відповідає зареєстрованій адресі ОСОБА_1 , що в свою чергу, також є підставою для залишення звернення без розгляду. Представником Товариства 20.12.2022 в присутності ОСОБА_1 було проведено огляд пошкодженого автомобіля за результатами огляду було складено протокол. Спеціальним Законом обов`язок оцінити розмір шкоди покладено саме на страховика. Відповідно до Звіту № 22/5489 від 21.04.2023, ринкова вартість автомобіля Ford Focus номерний знак НОМЕР_1 до ДТП становить 193308,42 грн, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 438482,03 грн. Відповідно до Звіту № 22/5489/1 від 21.04.2023 вартість автомобіля після ДТП, становить 110408,09 грн. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, сума страхового відшкодування може бути визначена, за наявності належно оформленої заяви про страхове відшкодування від ОСОБА_1 визначено на підставі звітів № 22/5079 та № 22/5079/1 від 21.04.2023 у розмірі 82900,33 грн. Зазначила, що факт продажу авто в пошкоджену стані має суттєве значення для вирішення даної справи. Вважає що, позивач свідомо приховує необхідні дані для визначення реальної завданої йому шкоди та намагається отримати страхове відшкодування від Страховика в розмірі максимально можливої до виплати суми 130000,00 грн при цьому отримавши грошові кошти за продаж авто. Також зазначила, що позивач має навести вагомі та обґрунтовані причини чому саме висновок експерта № 7475 від 16.01.2023 складений експертом ОСОБА_3 має бути прийнятий судом до уваги, зважаючи на що ТДВ СК «Альфа-Гарант» не порушила жодних вимог чинного законодавства, огляд ТЗ було здійснено вчасно та за особистої участі позивача, протокол огляду від 22.12.2022 позивачем не оспорюється (т.1 а.с. 131 - 136).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 03 березня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 82900,33 гривень, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено; стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 833,72 гривень.

Рішення суду мотивоване тим, що страхова компанія забезпечила проведення у встановлений строк та у передбаченому законом і погодженому з позивачем порядку, за його участі, огляд пошкодженого транспортного засобу і оцінку шкоди. Позивач не звертався до страхової компанії щодо проведення додаткового огляду, а самостійно замовив оцінку вартості матеріального збитку в не передбачений Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» спосіб, який є спеціальним законом, тому у суду відсутні підстави брати до уваги замовлене ОСОБА_1 за власним бажанням та на власний розсуд дослідження вартості збитку, у зв`язку із чим суд дійшов висновку про стягнення з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 невиплаченої суми страхового відшкодування, яка, з урахуванням звітів № 22/5489 від 21.04.2023 та № 22/5489/1 від 21.04.2023, складає 82900,33 грн. Суд також дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 різниці між страховою виплатою та матеріальною шкодою, оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована з лімітом до 130 000,00 грн., а розмір завданої позивачу шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика. Крім того, суд також дійшов висновку і про відсутність підстав для застосування до ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, оскільки саме з моменту набрання законної сили рішенням суду у даній справі про стягнення з ТзДВ «СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування, у страховика настане строк для виконання грошового зобов`язання у випадку невиконання чи неналежного виконання якого можливості для застосування такої.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вищевказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 березня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 невиплачене страхове відшкодування у розмірі 13000 грн., збитки (інфляційні втрати, пеню, 3% річних), заподіяні несвоєчасним виконанням грошового заповзання від 10.04.2023 до дати ухвалення судового рішення; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 42022 грн. різниці між страховою виплатою та матеріальною шкодою; вирішити питання про судові витрати.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що звіт №22/5489, виконаний оцінювачем ОСОБА_5 є неналежним доказом, оскільки пошкоджений автомобіль оцінювач ніколи не оглядав і особисто не бачив, а розрахунок здійснював виключно на підставі даних які були зібрані незрозуміло ким. Крім того, звіт №22/5489/1 про визначення вартості автомобіля в пошкодженому стані, взагалі не відповідає положенням методики, щодо порядку визначення вартості автомобіля в пошкодженому стані. ОСОБА_5 зробив вибірку запчастин, які йому подобались для визначення вартості автомобіля в пошкодженому стані, при чому це відбувалось без огляду автомобіля, без участі представника виробника, без участі інших експертів в галузі економіки. Таким чином, єдиним документом, який визначає розмір завданого збитку є висновок № 7475 судового експерта ОСОБА_3 , який свідчить про фактичний розмір завданого збитку.

Судом першої інстанції було проігноровано той факт, що висновок експерта не може бути визнаний належним та допустимим доказом, якщо всупереч вимог ст. 106 ЦПК України в ньому не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, що викладено у постанові КЦС ВС від 20.12.2023 № 172/313/21 (61-8574св23). Крім того, судом першої інстанції також було проігноровано встановлений законом механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ визначені у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, із подальшими змінами, яка застосовується, серед іншого, з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ, визначення вартості відновлювального ремонту КТЗ.

Доводи скарги також обґрунтовані тим, що судом першої інстанції було безпідставно відмовлено в стягненні 3% річних, пені та інфляційних втрат, хоча судом було визнано протиправним рішення страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Окрім іншого, судом також було безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , оскільки розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страхової компанії, а тому різницю між завданими збитками та лімітом відповідальності страховика слід стягнути з фактичного завдавача шкоди.

Позиція відповідачів в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу, ТДВ СК «Альфа-Гарант», посилаючись на її необґрунтованість, просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 березня 2025 року залишити без змін, оскільки районним судом обґрунтовано та на підставі повного дослідження доказів по справі ухвалено рішення, про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнут з ТДВ СК «Альфа Гарант» страхове відшкодування у розмірі 82900,33 грн., в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Від ОСОБА_2 також надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому, останній просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 березня 2025 року залишити без змін, оскільки шкода, завдана ним ОСОБА_1 не перевищує ліміт страхового відшкодування.

Явка сторін в суді апеляційної інстанції

В судове засідання, призначене на 12.06.2025 сторони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

3.МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

12 грудня 2022 року о 07 годині 50 хвилин, в м. Одесі на перехресті вул. Рішельєвська та вул. Грецька сталася ДТП за участю водія автомобілю Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_2 ОСОБА_2 та водія автомобілю Ford Focus, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 7).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 власником автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 142а).

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_2 була застрахована у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підставі полісу № 209277805. Строк дії Договору 03.06.2022 по 02.06.2023. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн, розмір франшизи 1300,00 грн (т. 1 а.с.140).

Постановою Приморського районного суду м.Одеси від 07 лютого 2023 року у справі №522/1111/23, яка набрала законної сили 20.02.2023, ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень (т. 1 а.с. 6)

12.12.2022 ОСОБА_2 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 12.12.2022 в м.Одеса, вул. Рішельєвська, 10 (т. 1 а.с. 141 142).

20.12.2022 ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 12.12.2022 в м.Одеса, вул. Рішельєвська, 10 (т. 1 а.с. 147 148).

10.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 12.12.2022 в м.Одеса, вул. Рішельєвська, 10 за участю транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 44).

10.02.2023 ОСОБА_1 звернувся до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» з заявою, в якій повідомив про те, що 16.01.2023 судовим експертом Федотовим Ф.В. було складено висновок експерта, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 172022 гривень. Належне відшкодування в сумі 172022 гривень просив здійснити шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок (т. 1 а.с. 146).

Листом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» №12/2034 від 08.05.2023 на адресу ОСОБА_1 повідомлено про те, що 13.02.2023 на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» надійшла заява, автором (заявником) якої зазначено ОСОБА_1 про здійснення відшкодування збитків, завданих пошкодженням транспортного засобу Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП. У зв`язку з відсутністю підпису заявника ОСОБА_1 та не зазначення його адреси, отримана заява на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про звернення громадян» розгляду не підлягає (т. 1 а.с. 158).

Відповідно до висновку експерта № 35 від 03.05.2023, який складений на підставі заяви начальника центру врегулювання збитків Подважук І.П., підпис від імені ОСОБА_1 в заяві ОСОБА_7 від 10.02.2022, та підписи від імені ОСОБА_1 , зображення яких міститься в копії схеми місця ДТП від 12.12.2022 виконані різними особами (т. 1 а.с. 152 - 156).

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів частково погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 2 ст.1187, ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, при цьому шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (ст. 22 ЦК України).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст.979 цього Кодексу за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно пункту 34.2. статті 34 Закону 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Відповідно до статті 35 Закону 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування установленого зразка.

Положеннями пункту 36.2 статті 36 Закону 1961-I передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно до положень статті 29 Закону 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Мотиви часткового прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

У доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що звіт №22/5489, виконаний оцінювачем ОСОБА_5 є неналежним доказом, оскільки пошкоджений автомобіль оцінювач ніколи не оглядав і особисто не бачив, а розрахунок здійснював виключно на підставі даних які були зібрані незрозуміло ким. Крім того, звіт №22/5489/1 про визначення вартості автомобіля в пошкодженому стані, взагалі не відповідає положенням методики, щодо порядку визначення вартості автомобіля в пошкодженому стані. ОСОБА_5 зробив вибірку запчастин, які йому подобались для визначення вартості автомобіля в пошкодженому стані, при чому це відбувалось без огляду автомобіля, без участі представника виробника, без участі інших експертів в галузі економіки. Таким чином, єдиним документом, який визначає розмір завданого збитку є висновок № 7475 судового експерта ОСОБА_3 , який свідчить про фактичний розмір завданого збитку.

Проте вищевказані доводи скаржника є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на наступне.

Як встановлено судом, відповідно до звіту, складеного на замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант» № 22/5489 від 21.04.2023 ФОП Скребцовим С.О. про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту майна Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП складає 438482,03 грн з ПДВ на вартість матеріалів та складових; вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу майна Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок ДТП складає 212314,95 грн з ПДВ на вартість матеріалів та складових; вартість матеріального збитку завданого власнику майна Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП складає 193308,42 грн (т. 1 а.с. 159 -164).

Крім того, згідно звіту, який також складено ФОП ОСОБА_5 про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу в пошкодженому стані № 22/5489/1 від 21.04.2023, на підставі замовлення ТДВ СК «Альфа-Гарант», ринкова вартість пошкодженого майна Ford Focus, реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП складає 110408,90 грн (т. 1 а.с. 171 - 174).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, письмовими доказами є документи, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Встановлено, що звіти №22/5489 та № 22/5489/1 від 21.04.2023 складені з урахуванням даних, отриманих під час огляду автомобіля позивача за його особистої участі, що зафіксовано у протоколі його огляду від 20.12.2022, підписаного позивачем без жодних зауважень.

Так, звіти №22/5489 та № 22/5489/1 від 21.04.2023 були належним чином оформлені, містить усі обов`язкові реквізити, підписані сертифікованим оцінювачем та засвідчений відповідно до вимог законодавства.

Наявність у оцінювача відповідного кваліфікаційного свідоцтва, а також його реєстрація у Державному реєстрі оцінювачів, підтверджує законність проведеної ним оцінки.

Відсутність особистого огляду авто не свідчить про недійсність висновків, оскільки чинна Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Фонду держмайна України від 24.11.2003) не містить імперативної вимоги щодо обов`язкового фізичного огляду автомобіля. Оцінка може бути виконана на підставі: наданих фотографій пошкоджень, матеріалів огляду СТО, раніше складених актів або технічної документації, рахунків та кошторисів тощо. Вказане не суперечить законодавству та не позбавляє документ доказової сили.

Твердження апелянта про «вибір запчастин, які подобались» є емоційним припущенням, не підкріпленим жодними доказами. Вибір деталей, їх стану, вартості та доцільності заміни це компетенція фахівця-оцінювача.

Скаржник ОСОБА_1 посилається на висновок судового експерта Федотова Ф.В. №7475, як на єдино допустимий доказ вартості збитків. Водночас відповідно до ст. 89 ЦПК України жоден доказ не має наперед визначеної сили, а всі докази оцінюються судом у сукупності.

В ході розгляду справи встановлено, що оцінювач ОСОБА_5 діяв в межах наданих повноважень, за встановленими методиками, і його звіт є об`єктивним доповненням до матеріалів справи. Наявність іншої оцінки не знецінює решту доказів. При цьому, висновки можуть бути різними залежно від дати складання, джерел інформації та методології.

Довід апелянта про те, що висновок експерта не є допустимим доказом через відсутність в ньому зазначення про підготовку для подання до суду є юридично необґрунтованим та базується на помилковому тлумаченні ст. 106 ЦПК України. Звіт експерта подано як письмовий доказ відповідно до ст. 84 ЦПК України, він містить усі необхідні реквізити, зокрема: опис об`єкта оцінки, метод дослідження, обґрунтування висновку та дані про особу експерта. Такий документ підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами відповідно до ст. 89 ЦПК України. Постанова КЦС ВСвід 20.12.2023 № 172/313/21, на яку посилається апелянт, не виключає можливості використання таких висновків/звітів, а лише наголошує на потребі дотримання процесуального статусу доказу залежно від його правової природи.

З урахуванням наведеного, суд надав належну правову оцінку наданим відповідачем звітів від 21.04.2023, тому колегія суддів погоджується з висновком суду про належність вказаних доказів по справі.

Доводи апелянта щодо оскарження рішення в частині відмови в позові до ОСОБА_2 є необґрунтованими та суперечать положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України та п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі спричинення шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, відшкодування шкоди в межах ліміту виплачує страховик, а власник/водій транспортного засобу несе відповідальність лише у частині, що перевищує ліміт страхового відшкодування.

Суд першої інстанції встановив, що розмір завданої шкоди не перевищує граничний ліміт відповідальності страховика, а отже, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог до ОСОБА_2 як до безпосереднього заподіювача шкоди.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині віисновків суду не спростовують.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновком суду в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 зазначила, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 526, ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність страховика, передбачена п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів виходить з того, що на момент звернення позивача до суду з позовом між ним та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» виникли боргові зобов`язання, оскільки сума страхового відшкодування становить 82900,33 грн.

За таких обставин існують правові підстави для застосування до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» цивільно-правової відповідальності, передбаченої п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Основна сума заборгованості за договором:Сума боргу в грн.
з 10.04.2023 до 03.03.2025, 694 дні82,900.00
Всього:82,900.00

Інфляційні витрати:

Останній період (10.04.2023 - 03.03.2025, 694 дні) Індекс інфляції в грн.
Квітень 2023100.20
Травень 2023100.50
Червень 2023100.80
Липень 202399.40
Серпень 202398.60
Вересень 2023100.50
Жовтень 2023100.80
Листопад 2023100.50
Грудень 2023100.70
Січень 2024100.40
Лютий 2024100.30
Березень 2024100.50
Квітень 2024100.20
Травень 2024100.60
Червень 2024102.20
Липень 2024100.00
Серпень 2024100.60
Вересень 2024101.50
Жовтень 2024101.80
Листопад 2024101.90
Грудень 2024101.40
Січень 2025101.20
Лютий 2025100.80

Розрахунок здійснюється за формулою:

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )

ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,

ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період (10.04.2023 - 03.03.2025, 694 дні):

IIc = (100.20 : 100) x (100.50 : 100) x (100.80 : 100) x (99.40 : 100) x (98.60 : 100) x (100.50 : 100) x (100.80 : 100) x (100.50 : 100) x (100.70 : 100) x (100.40 : 100) x (100.30 : 100) x (100.50 : 100) x (100.20 : 100) x (100.60 : 100) x (102.20 : 100) x (100.00 : 100) x (100.60 : 100) x (101.50 : 100) x (101.80 : 100) x (101.90 : 100) x (101.40 : 100) x (101.20 : 100) x (100.80 : 100) = 1.16509686

Інфляційне збільшення:

82900 x 1.16509686 - 82900 = 13686.53

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання: 694 дні

82,900.00 (сума боргу) + 13,686.53 (інфляційне збільшення) = 96,586.53 грн.

3% річних:

Розрахунок здійснюється за формулою:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де

С - сума заборгованості,

Д - кількість днів прострочення.

Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періодіСума
з 10.04.2023 до 31.12.2023 82900 x 3 x 266 : 365 : 1002661,812.44
з 01.01.2024 до 31.12.2024 82900 x 3 x 366 : 366 : 1003662,487.00
з 01.01.2025 до 03.03.2025 82900 x 3 x 62 : 365 : 10062422.45

Всього штрафних санкцій: 4,721.89 грн.

Загальна заборгованість:

Період прострочення грошового зобов`язання: 694 дні

82,900.00 (сума боргу) + 4,721.89 (штрафні санкції) = 87,621.89 грн.

Отже, сума інфляційних втрат за період із 10.04.2023 до 03.03.2025 (694 дні) із розрахунку заборгованості 82900,00 грн. становить 13686,53 грн., а 3% річних становить 4721,89 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки висновки суду не повністю відповідають обставинам справи та прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення вимог в цій частині.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є частково доведеною, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції не повністю відповідають обставинам справи, судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про задоволення вимог в цій частині.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 03 березня 2025 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення інфляційних втрат, 3% річних скасувати, ухвалити в цій частині нове.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» (код ЄДРПОУ: 32382598) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) інфляційні втрати в розмірі 13686,53 грн, 3% річних в розмірі 4721,89 грн.

В решті в оскарженій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27.06.2025

Головуючий

Судді: