Справа № 461/519/24 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/3731/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

12.01.2024 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту № R01.00400.009818575 від 18.11.2022 року в розмірі 143978,76 грн та судовий збір у розмірі 2684 грн.

В обґрунтування своїх вимог покликалося на те, що 18.11.2022 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R01.00400.009818575, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 113 418,42 грн, а позичальник зобов`язався одержати кредит і повернути його разом з процентами та іншими платежами (за наявності таких). Строк кредитування та дії договору становив 66 місяців. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати проценти за фіксованою ставкою в розмірі 35 % річних від залишкової суми кредиту. Так, позивач виконав свої зобов`язання згідно умов укладеного договору, що підтверджується меморіальним ордером. Відповідач не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого станом на 30.11.2023 року в нього утворилася заборгованість в розмірі 143 978,76 грн. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору, 04.10.2023 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, згідно якої АТ «Ідея Банк» вимагало протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання за кредитним договором, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості, та інші платежі за кредитним договором. Враховуючи, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, товариство просило позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №R01.00400.009818575 від 18.11.2022 року в розмірі 143 978 грн 76 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 2684 грн.

02.12.2024 року рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що розрахунок заборгованості складений позивачем не є доказом наявності заборгованості, оскільки такий доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Так, доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі. Судом неправомірно прийнято в якості достатніх і допустимих доказів розрахунок заборгованості та виписку, складені банком в односторонньому порядку, внаслідок чого неправомірно застосовано норми матеріального права, а саме ст. ст. 1046, 1047 ЦПК України. Суд першої інстанції, вирішуючи спір по суті мав застосувати положення п.п. 1.3, 1.13, 2.14 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, оскільки саме такі правові норми регулюють спірні правовідносини. Зазначає, що матеріали справи не містять доказів виконання обов`язку кредитора щодо повідомлення відповідача про дострокове повернення кредиту та строк, протягом якого він має бути повернутий. З огляду на викладене, позивач не має права вимагати дострокового повернення кредиту. Крім того, банк самовільно змінив кредитний ліміт в односторонньому порядку, а суд, розглядаючи справу та приймаючи рішення про задоволення позову, не застосував норму ст. 651 ЦК України, яка підлягала застосуванню.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

У засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи в їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За змістом частини 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Судом встановлено, що 18.11.2022 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № R01.00400.009818575.

Згідно п. 1.2 договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 113418,42 грн, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентами та іншими платежами. Строк кредитування та дія договору становить 66 місяців. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти за фіксованою ставкою в розмірі 35 % річних від залишкової суми кредиту (а.с.15-18).

18.11.2022 року ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), відповідно до якого строк кредитування становить 66 місяців, фіксована процентна ставка - 35 %.

18.11.2022 року АТ «Ідея Банк» здійснило перерахунок коштів у розмірі 113 418,42 грн на рахунок ОСОБА_1 , що підтверджується копією меморіального ордеру (а.с. 23).

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору №R01.00400.009818575 у ОСОБА_1 виникла заборгованість, яка згідно довідки - розрахунку станом на 30.11.2023 становить 143 978,76 грн, з яких: прострочений борг 112 791,15 грн, прострочені проценти 31 187,61 грн (а.с. 25).

04.10.2023 року АТ «Ідея Банк» направило ОСОБА_1 вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, згідно якої вимагало протягом 30 календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, до нього будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора (а.с. 26).

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Ідея Банк», районний суд виходив з того, що отримавши кредит, відповідач належним чином не виконав істотні умови кредитного договору щодо порядку і строків повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 143 978,76 грн, з яких: 112 791,15 грн прострочений борг, 31 187,61 грн прострочені проценти, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження неотримання ним грошових коштів або неознайомлення з істотними умовами кредитного договору, як і не долучено доказів на підтвердження сплати грошових коштів, а також доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача на укладення такого договору та саме на таких умовах.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк самовільно змінив кредитний ліміт в односторонньому порядку, спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у встановлений договором строк ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти за користування кредитними коштами. Відтак, у суду були всі наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором R01.00400.009818575від 18.11.2022 року в розмірі 143 978,76 грн, з яких: 112 791,15 грн прострочений борг, 31 187,61 грн прострочені проценти.

При цьому, відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надав жодних належних та допустимих доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості в повному обсязі чи відсутність такої або наявність заборгованості в іншому розмірі. Крім того, будь-якого іншого розрахунку відповідачем не надано.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 04 липня 2025 року.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 22 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 липня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра