Справа № 444/3326/24
Провадження № 2/444/172/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Зеліско Р. Й.

секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.

представника позивача Гаращак В.В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтовує тим, що у період з 14.06.2023 по 18.07.2023 року (далі Позивач) було надіслано на банківський рахунок IBAN НОМЕР_1 свого знайомого відповідача ОСОБА_2 грошові кошти на загальну суму 81 165, 08 (вісімдесят одна тисячасто шістдесят п`ять гривень 08 копійок). Безпосереднє внесення грошових коштів здійснювалося з банківського рахунку Позивача на рахунок Відповідача. Так, Позивачем 14.06.2023 було надіслано 20 050, 00 (двадцять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок), 19.06.2023 - 17 050, 00 (сімнадцять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок), 18.07.2023 - 41 050, 00 (сорок одна тисяча п`ятдесят гривень 00 копійок), 18.07.2023 - 30 15, 08 (ри тисячі п`ятнадцять гривень 08 копійок). Даний факт підтверджується квитанціями, які в оригіналах наявні у Позивача. Отримані від Позивача грошові кошти були використані Відповідачем у власних цілях. При цьому, на дату подання позовної заяви Відповідачем не повернуто грошові кошти Позивачу, хоча вживалися неодноразові спроби отримання таких коштів. 17.06.2024 року Позивач направив Відповідачу претензію щодо добровільного повернення безпідставно набутих коштів в розмірі 81 165, 08 грн, направлену рекомендованим повідомленням про вручення, однак дана вимога Відповідачем виконана не була. Позивач вважає, що оскільки вказане майно (грошові кошти) були отримані Відповідачем безпідставно, то існують підстави для стягнення грошових коштів за ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та зазначив , що між позивачем і відповідачем склались довірливі відносини за якими позивач ОСОБА_1 фактично без письмової розписки чи письмового договору, а за усною домовленістю перерахував на банківську картку грошові кошти. Відповідач грошових коштів позивачу не повернув , а тому вважає , що дані кошти ним безпідставно набуті та підлягають витребуванню. При цьому вважають , що відповідач ніяким чином не відреагуваав на претензію позивача , не заперечив самого позову чи обставин , якими такий позов обгрунтовується , що є фактичним визнанням позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з"явився та жодним чином не відреагував на позовні вимоги позивача , не надав суду відзиву чи заперечень на позовні вимоги.

У судовому засіданні було досліджено наявні в матеріалах справи письмові докази, а саме: Копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 та його податкового коду - .

Позивачем ОСОБА_1 14.06.2023 було надіслано 20 050, 00 (двадцять тисяч п`ятдесят гривень 00 копійок), 19.06.2023 - 17 050, 00 (сімнадцять тисяч п`ятдесят гривень 00

копійок), 18.07.2023 - 41 050, 00 (сорок одна тисяча п`ятдесят гривень 00 копійок),

18.07.2023 - 30 15, 08 (три тисячі п`ятнадцять гривень 08 копійок) переказ на картку ПриватБанку через додаток Приват 24. Одержувач : ОСОБА_2 . Даний факт підтверджується виписками з банку ПриватБанк по картковому рахунку належному позивачу та картковому рахунку належному відповідачу.

Таким чином , судом встановлено , що позивач дійсно перерахував дані спірні кошти відповідачу.

Однак,позивачем не представлено жодних об"єктивних доказів підстав отримання спірних коштів відповідачем.

Так, представник позивача в судовому засіданні ствердив, що дані кошти направлялись відповідачу в якості позики без будь якого письмового договору чи розписки. При таких обставинах в суду, немає здобутих доказів як на підтвердження , так і заперечення цієї позиції позивача. В той ж час , суд вважає, що якщо має місце між сторонами цивільно-правова угода ( в даному випадку- позика) , то вона в свою чергу виключає можливість стягнення коштів з відповідача на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Крім того, суд зазначає, що оскільки відповідач ніяким чином не відреагував на позов , то не виключено , а можливо між сторонами могли бути укладені інші цивільно правові угоди, як-то : купівля продаж, позика , повернення вже існуючого боргу і інші не заборонені чинним законодавством цивільно правові угоди.

В той ж час, суд вважає, що системність проведених оплат , а всього було чотири платежі (14.06.2023 року , 19.06.2023року, 18.07.2023року,18.07.2023року) говорить про те, що характер правовідносин між учасниками трансакцій є тривалим, не випадковим, визначеним, зрозумілим є досягнення певної мети та умови на яких перераховувались кошти, що унеможливлює помилковість таких перерахувань, що в свою чергу виключає безпідставність застосування вимог ч.1 ст.1212 ЦК України.

Суд вважає, позовні вимоги позивача недоведеними об"єктивними доказами саме безпідставного отримання коштів відповідачем ЦПК України встановлено, що: цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З диспозиції вказаних статей вбачається, що саме на позивачу лежить обов`язок доказування та доведення своїх позовних вимог).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вищенаведених обставин в їх сукупності суд критично оцінює доводи позивача про помилковість перерахування ними коштів випадковій знайомій особі, а тому приходить до висновку про те, що у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог па підставі статті 1212 ЦК України.

Відтак, суд приходить до висновку - про відмову позивачам у задоволенні заявлених ними на підставі статті 1212 ЦК України, позовних вимог за їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 81, 82, 141,200,247,258-259,264-265,354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1220, 1268, 1271 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У позовній вимозі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів в сумі 81 165,08 рн) - відмовити.

У позовній вимозі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення судових витрат - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 27 червня 2025 року.

Суддя: Зеліско Р. Й.