Справа №519/760/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

25.06.2025 року м.Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретаря Гнатюк Л.М.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2020. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивач не працює, отримує державну допомогу сім`ям з дітьми допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн щомісячно. Відповідач працездатний, є військовослужбовцем, отримує дохід, стан здоров`я дозволяє працювати та він може сплачувати аліменти на утримання дружини.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач є військовослужбовцем та проходить службу у Збройних Силах України, приймає безпосередню участь у стримуванні та відсічі збройній агресії російської федерації проти України. Водночас, за будь-якої нагоди відповідач спілкується з дитиною та бере участь у її вихованні, а також приїжджає за фактичним місцем проживання дитини та матері в місто Південне Одеської області. Відповідач добровільно виконує свій обов`язок як з утримання дитини ОСОБА_5 , так і позивача, регулярно сплачуючи аліменти на їх утримання на банківський рахунок позивача, що підтверджуються платіжними інструкціями: №P24AD9376 від 02.04.2025 на суму 22750,00 грн, з яких: 16200 грн - на утримання доньки ОСОБА_5 та 6500 грн - на утримання матері дитини ОСОБА_6 ; №P24AD6041 від 23.04.2025 на суму 1005,03 грн на ліки доньці ОСОБА_7 ; №P24AD0051 від 29.04.2025 на суму 22750,00 грн, з яких: 16200 грн - на утримання доньки ОСОБА_5 та 6500 грн - на утримання матері дитини ОСОБА_6 ; №P24AD9704 від 18.05.2025 на суму 502,51 грн на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; №P24AD5087 від 20.05.2025 на суму 1005,03 грн на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; №P24AD5087 від 21.05.2025 на суму 1005,03 грн на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; № P24AD5087 від 30.05.2025 на суму 3216,08 грн на утримання ОСОБА_5 ; № P24AD3789 від 30.05.2025 на суму 2375,88 грн на утримання ОСОБА_5 № P24AD0284 від 01.06.2025 на суму 22750,00 грн, з яких: 16200 грн - на утримання доньки ОСОБА_5 та 6500 грн - на утримання матері дитини ОСОБА_6 . Як видно при порівнянні розміру доходу Відповідача за 2025 рік та розміру сплачених Відповідачем аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 та матері доньки ОСОБА_1 (Відповідача), співвідношення між доходами та сумами коштів на утримання дитини та її матері складають: - доньки ОСОБА_5 не менше ? частини доходу Відповідача, що є більшим за розміри, передбачені ч.2 ст.182, ч.3 ст.184 (мінімальний розмір - 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та рекомендований у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (у 2025 році для дітей до 6 років - 1281,50 грн та 2563 грн відповідно)) та ч.5 ст.183 Сімейного кодексу України (1/4 заробітку (доходу)), а також відповідач здійснює участь у додаткових витратах на дитину (ст.185 Сімейного кодексу України); - матері доньки ОСОБА_1 понад 6500 грн (понад 1/10 доходу Відповідача), що більш як удвічі перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи у 2025 році, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», який складає 3028 грн. Якщо брати до уваги усі сплачені Відповідачем за останні три місяці кошти на утримання доньки ОСОБА_5 та Позивача ОСОБА_1 , то їх сукупний розмір складає в середньому в місяць понад 25000 грн, що становить майже половину доходу відповідача. При цьому власне розмір коштів на утримання Позивача, який добровільно сплачує Відповідач (мінімум 6500 грн), утричі перевищує прожитковий мінімум для працездатної особи у 2025 році, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2025 рік», який складає 3028 грн. Тому, на думку відповідача, твердження позивача про те, що відповідач не здійснює її утримання як матері дитини до трьох років, яка проживає разом з матір`ю, не відповідають дійсності та спростовуються письмовими доказами, зазначеними вище. Відповідач здійснює добровільне утримання позивача, як матері, з якою проживає спільна позивача та відповідача дитина, яка не досягла трирічного віку. За наведених обставин відсутнє порушення зі сторони відповідача права позивача на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Позивачем жодним чином на вказується та не аргументується, з посиланням на відповідні обставини та докази, чому саме такий розмір аліментів на своє утримання заявлено позивачем 1/4 частина доходу відповідача. Також врахувати інші обставини, які впливають на можливість відповідача надавати утримання позивачу та на їх розмір, зокрема: у відповідача наявні непрацездатні (пенсійного віку) батьки: матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та батько ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (родинна спорідненість відповідача як сина та батьків підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_3 (відповідача), а вік та непрацездатність батьків відповідача підтверджуються паспортами громадян України та пенсійними посвідченнями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ), яких також зобов`язаний допомагати утримувати Відповідач, як син; у позивача наявні батьки працездатного віку, які також мають можливість та обов`язок з утримання своєї доньки; відповідач залишив позивачу усе спільно набуте майно, в тому числі й заощаджені грошові кошти в розмірі 3000 доларів США, які відкладав відповідач; відповідач проходить службу в Збройних Силах України та зі свого грошового забезпечення також здійснює витрати на закупівлю усього необхідного, чим не забезпечує держава або у випадку термінової, невідкладної необхідності, для виконання завдань з оборони України; відповідач також має і свої особисті побутові та інші майнові потреби, які, у випадку присудження аліментів на утримання позивача у розмірі 1/4 доходу відповідача, останній об`єктивно не зможе задовольнити. Таким чином, враховуючи наведене, слід резюмувати, що: відповідачем здійснюється добровільне самостійне утримання позивача і спільної з нею доньки та відповідач і надалі має намір здійснювати таке утримання в уже сталих пропорціях у добровільному порядку; відповідачем не порушено право позивача на утримання її до досягнення дитиною трирічного віку; позивачем не обґрунтовано та не доведено можливість відповідача надавати утримання позивачу у розмірі 1/4 доходів відповідача; позивачем не враховано обставини, які впливають на можливість відповідача надавати утримання позивачу та на їх розмір. Наведене свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 28.04.2025 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Відповідно до Закону України №4273-ІХ від 26.02.2025 змінено найменування Южного міського суду Одеської області на Південний міський суд Одеської області.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснивши що суму яку їй сплачує з квітня 2025 року відповідач вони не узгоджували, гроші які позивач сплачує їй не вистачає, кожного місяця їй приходиться випрошувати у відповідача зі скандалами кошти на її утримання. Також повідомила, що 27.05.2025 Інгульським районним судом м. Миколаєва ухвалено рішення про розірвання шлюбу з відповідачем, ініціатором був відповідач.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свій відзив, просив відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 22.07.2020, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень 27.05.2025 Інгульським районним судом міста Миколаєва ухвалено рішення по цивільній справі №489/2043/25 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу про задоволення позовних вимог. Шлюб між сторонами розірваний.

Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Дитина проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, якій менше трьох років, в зв`язку з чим немає змоги працювати і утримувати себе, отримує державну допомогу сім`ям з дітьми допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн щомісячно, що підтверджується довідкою №411/18с-05 від 17.04.2025.

Відповідач є працездатним, військовослужбовцем, добровільно допомогу на утримання дружини почав надавати з квітня 2025 року, але розмір даної допомоги сторонами не узгоджувався.

Як повідомила позивач кожного місяця їй приходиться випрошувати у відповідача зі скандалами кошти на її утримання.

Відповідно до положень ч.1,2 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Крім того, відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, обов`язковими умовами для отримання аліментів дружиною до досягнення дитиною трьох років дружиною є проживання дитини разом із нею і можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Частиною 6 ст.84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Відповідно до ч.1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, військовослужбовцем, має можливості надавати таку допомогу дружині.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання, оскільки у розумінні положень Сімейного Кодексу, які регулюють аліментні відносини передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині матері незалежно від цієї обставини.

Твердження представника відповідача про перебування на утриманні відповідача батьків належним чином не обґрунтовані. Також відсутні докази на підтвердження того, що відповідач залишив позивачу усе спільно набуте майно, в тому числі й заощаджені грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, які відкладав відповідач.

Ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.3, 12, 76-81, 141, 265, 430 ЦПК України, ст.75, 80, 84 Сімейного Кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з 15.04.2025, аліменти у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) на її утримання до досягнення неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Південного міського суду

Одеської області З.І. Барановська