Справа № 724/2324/25
Провадження № 2-з/724/7/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ахмедова Р. А.

за участі:

секретаря судового засідання: Сенік М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин Чернівецької області заяву Пустового Андрія Віталійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним,

УСТАНОВИВ:

01.07.2025 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пустовий Андрій Віталійович звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним.

Разом з позовною заявою представником позивача було подано до суду заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 .

Представник заявника посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 двоюрідна сестра- ОСОБА_2 . Після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_1 мав намір прийняти спадщину. Крім нього інших спадкоємців немає. Після смерті його сестри залишилася спадщина, а саме частина квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 . 03.06.2025 ОСОБА_1 була подана заява до приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Мартинюк С. А. про прийняття спадщини. 16.06.2025 ОСОБА_1 стало відомо, що 12.03.2024 в Недобоївській сільській раді Дністровського району Чернівецької області, що його двоюрідна сестра ОСОБА_2 склала заповіт. На чию користь і який саме заповіт склала сестра, ОСОБА_1 невідомо.

Враховуючи викладене, у позивача є підстави вважати, що існують ризики відчужити майно яке залишилося після смерті померлої сестри ОСОБА_2 , оскільки він є єдиним спадкоємцем. Невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд виходить із наступного.

За змістом ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті.

Згідно роз`яснень, що надані в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та реально снує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Зазначений висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17.

Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування конкретних заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Даний висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №490/7508/20.

Розглядаючи аргументи, наведені в заяві про забезпечення позову, суд виходить із наступного:

Так, звертаючись до суду з позовною заявою, представник позивача просив визнати заповіт ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за № 73959202 від 12.03.2024 року зареєстрований в Недобоївській сільській раді Дністровського району Чернівецької області , номер в реєстрі нотаріальних дій 1-04 , який зберігається в Недобоївській сільській раді Дністровського району Чернівецької області, недійсним.

У поданій до суду заяві представник позивача просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру квартиру АДРЕСА_1 .

Під арештом майна слід розуміти заборону розпоряджатися цим майном, а в певних випадках - і користуватися ним. Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Предметом спору є визнання заповіту недійсним, тобто позивач намагається довести своє право на спадкування частини майна після смерті двоюрідної сестри - ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позовні вимоги мають немайновий характер, а тому доводи заявника, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить виконання судового рішення є безпідставними, оскільки у випадку задоволення позову судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню.

Такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на майно не співмірний з предметом позову, яким є визнання заповіту недійсним, оскільки позовні вимоги немайнові, не підлягають вартісній оцінці і заявлені без вимоги застосування наслідків, що також відповідає правовим висновкам, викладеним в постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 201/12570/18 та в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 127/220/19.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до інформаційної довідки № 433350886 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно померлій ОСОБА_2 належить лише 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_3 , на яке нібито і виданий заповіт. Разом з цим позивач просить накласти арешт повністю на вказане нерухоме майно, при цьому не надаючи відомості кому належить на праві власності інша частина квартири, хто взагалі проживає у цьому житлі та є користувачами житлового приміщення.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, справедливий баланс не буде забезпечений якщо на особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Інакше кажучи, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти (див. рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Суд ще раз наголошує на тому, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів про забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Застосування заходу забезпечення позову, про яке просить позивач, може призвести до порушення прав та законних інтересів інших осіб, які можуть бути співвласниками даного об`єкту нерухомого майна та/або користувачами.

Суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

За таких обставин суд вважає, що обраний позивачем захід забезпечення позову може призвести до порушення прав інших осіб, які не є учасниками справи, отже є неспівмірним, а тому приходить до висновку, що заява про забезпечення позову необгрунтована та задоволенню не підлягає.

Крім того, метою накладення арешту на зазначене вище нерухоме майно, як вид забезпечення позову, позивач вважає зупинення нотаріальних дій на підставі заповіту.

Разом з цим, суд вважає, що у даному випадку способом забезпечення позову могло бути заборона вчинити певні дії, а саме заборона нотаріусу вчиняти дії щодо оформлення права на спадщину та видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, що було б досягнення справедливого балансу між інтересами позивача у дані справі та додержанням прав та законних інтересів інших осіб, які можуть бути співвласниками даного об`єкту нерухомого майна та/або користувачами.

Однак, враховуючи принцип диспозитивності у цивільному процесі, суд не може застосувати інший спосіб забезпечення позову ніж той, про яке просить позивач.

Керуючись ст. ст.149-154, 157, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання заповіту недійсним відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Різван Ахмед огли АХМЕДОВ