ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/250/21

Провадження № 22-ц/820/1222/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

секретар судового засідання Дубова М.В.

за участю: представника позивача- адвоката Сахнюка О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №688/250/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Сахнюком Олександром Володимировичем, на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року, у складі судді Березюк Н.П.,у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Дочірнє підприємство «Укравтогаз» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сахнюк О.В., звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати недійсним та розірвати укладений договір купівлі-продажу, укладений між ОСОБА_2 (продавцем) та ОСОБА_1 (покупцем), у простій письмовій формі, придорожнього кафе «Автостоп», що розташоване на автодорозі Васьковичі-Шепетівка 161 км+430 м, що на момент укладення договору відносилась до території Плесенської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області та застосувати двосторонню реституцію, а саме, привести сторони у первісний стан, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 158700 грн.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що в травні 2020 року на фейсбук сторінці «Шепетівка Віртуальна» виявив оголошення з продажу придорожнього кафе «Автостоп». В подальшому він зустрівся із ОСОБА_2 , яка назвала себе власницею даного кафе, оглянув особисто приміщення кафе та отримав від неї підтвердження, що на кафе, яке продається, є всі необхідні дозвільні документи на торгівлю та на власність. Сторони домовилися про ціну продажу даного кафе, яку визначили у розмірі 158700 грн. ОСОБА_1 виявив бажання придбати дане кафе та запропонував ОСОБА_2 домовитися із нотаріусом про його переоформлення. 05.06.2020 він зустрівся з ОСОБА_2 в адвоката Янцеловського М.Ф. з метою оформлення договору, де позивачу повідомили, що кафе не є нерухомою капітальною будівлею, є малою архітектурною формою, тому продаж можна оформляти шляхом укладення договору купівлі-продажу у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення та без його державної реєстрації. Через необізнаність, не знаючи дійсних обставин справи позивач не пересвідчився у достовірності викладених обставин, довірившись ОСОБА_2 та її адвокату Янцеловському М.Ф., підписав договір купівлі-продажу кафе, вважаючи, що адвокат не може ввести його в оману. ОСОБА_2 надала такі документи: технічний паспорт на будівлю кафе, дозвіл на ім`я ОСОБА_2 щодо встановлення торгового об`єкта кафе «Автостоп» за адресою Шепетівський район автодорога Васьковичі-Шепетівка 161 км.+430м (територія АГНКС РВУ «Київавтогаз») за реєстраційним номером №11 від 21.11.2018, виданий сільським головою Павлюком М.П., аналогічний дозвіл, виданий ОСОБА_2 на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, рішення №142 про державну реєстрацію потужності кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_2 , дозвіл від 02.11.2011 №1856 про погодження заїзду до торгівельної точки, копії план схеми Шепетівського АГНКС із відображенням на ньому кафе-бару «Автостоп», погоджений уповноваженими посадовими особами. Дані обставини не викликали сумніву в правдивості, достовірності та законній можливості укладення правочину, тому позивач надав адвокату паспортні дані. Адвокат, внісши відповідні дані до змісту договору, роздрукував договір купівлі-продажу МАФ (кафе) від 05.06.2020 у двох примірниках, сторони їх підписали на кожному аркуші, та кожен отримав свій примірник. Продавець написала власноручну розписку про отримання обумовленої договором суми коштів, а також передала ключі від вхідних дверей кафе.

Маючи намір здійснювати підприємницьку діяльність у даному кафе, ОСОБА_1 звернувся до Плесенської сільської ради із проханням надати йому дозвіл для провадження підприємницької діяльності у придбаному майні, на що отримав відмову, оскільки власником земельної ділянки, на якій розміщений придбаний об`єкт, є ДП «Укравтогаз» і вона може використовуватись лише з обмеженнями, згідно з чинним законодавством. Документів, які б свідчили про власність та законне розміщення тимчасової споруди на момент укладення правочину ОСОБА_2 , не мала. Також не мала документів, які б свідчили про наявне у неї право власності на кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », як на капітальну будівлю. Тому, позивач вважає, що ОСОБА_2 продала йому самочинно побудоване кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без будь-яких документів, які б підтверджували її право власності, що суперечить частині 2 договору, оскільки продане майно не є малою архітектурною формою, а є капітальною спорудою.

Після підписання договору позивач не набув права власності на майно, про що не був попереджений продавцем, яка замовчувала ці обставини, які існували та перешкоджали вчиненню правочину. Він під впливом обману зі сторони продавця, допустився помилки, підписавши вказаний договір, та оплатив за нього кошти.

Отримавши відмову в наданні дозволу на здійснення підприємницької діяльності у придбаному кафе, він зрозумів, що його обманули, тому зв`язався із ОСОБА_2 , просив повернути сплачені їй кошти, однак більше з ним не спілкувалася.

Вважає, що приміщення кафе, яке є предметом договору не є рухомим майном, оскільки переміщення його є неможливим без знецінення та зміни призначення.

Крім того, позивач зазначає, що на даний час у провадженні господарського суді Хмельницької області є справа №924/1005/20 за позовом ДП «Укравтогаз» до ОСОБА_2 про демонтаж торгівельного об`єкту кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та приведення земельної ділянки у попередній стан. Тому, придбане ОСОБА_1 майно може вибути з його володіння.

Посилається на те, що правочин має бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Оскільки правочин був укладений внаслідок помилки та під впливом обману щодо обставин, які мають істотне значення, договір купівлі продажу кафе слід визнати недійсним та стягнути з відповідачки на користь позивача сплачені кошти у сумі 158700 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що наявність помилки у діях позивача при укладенні оспорюваного договору, а також введення його в оману щодо обставин, які мають істотне значення, у діях відповідачки не доведені. Укладаючи оспорюваний договір купівлі-продажу сторони були дієздатними та підтвердили, що умови договору їм зрозумілі, відповідають реальній домовленості сторін, договір не приховує інший правочин, ціна продажу відповідає їх дійсним намірам, правові наслідки правочину, зокрема щодо переходу права власності на предмет договору, викладені чітко, сторони домовилися про вартість приміщення, підтверджено факт передачі грошових коштів до підписання договору, договором обумовлено, що предметом договору є рухоме майно мала архітектурна форма, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Сахнюка О.В., просив скасувати рішення суду першої інстанціїта ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог,посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 було обмануто, що він отримає документи для здійснення підприємницької діяльності у кафе та буде здійснювати торгівельну діяльність. Вказує, що відповідачка запевнила, що після підписання договору і передачі коштів у нього виникне право власності на кафе, дозвільних документів на земельну ділянку не потрібно. Апелянт вважає, що ОСОБА_2 знала про неможливість продати офіційно через нотаріуса йому кафе і умисно приховала цей факт. Помилка позивача на момент укладення договору полягає в тому, що він не розумів на час його укладення різницю між рухомим (МАФ) та нерухомим майном (кафе) і які документи необхідні, щоб стати власником кафе та як його офіційно придбати, щоб набути у власність і мати можливість володіти, користуватись та розпоряджатися ним на власний розсуд. Він помилився внаслідок обману, що ОСОБА_2 є власницею законного, а не самочинно збудованого кафе. ОСОБА_1 придбав вказане майно з метою здійснювати у ньому підприємницьку діяльність. Документів, які б свідчили про наявне право власності на кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » як на капітальну торгівельну будівлю на момент укладення оспорюваного правочину ОСОБА_2 не надала. Також, відсутні документи на підтвердження будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна - кафе «Автостоп». Тому, ОСОБА_2 продала самочинно побудоване кафе «Автостоп» без будь-яких документів на підтвердження її права власності, що суперечить умовам договору, оскільки продане майно не є малою архітектурною формою. Право власності на придбане майно кафе «Автостоп» після підписання договору, ОСОБА_1 не набув, його посвідчити чи зареєструвати не може, про що не був попереджений продавцем, а тому позивач під впливом обману допустився помилки, підписавши вказаний договір та оплатив за нього кошти.

Посилається також на те, що судова будівельно-технічна експертиза №3705-3706/20-26 від 29.09.2023 експертом ОСОБА_3 проведена поза строками дії його свідоцтва та заяви з документами з метою продовження строку дії його свідоцтв та заяви з документами з метою продовження строку дії свідоцтв у період дії воєнного стану експерт не подавав.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 25 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Сахнюк О.В. у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав з підстав, наведених у ній.

Апелянт ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_2 та представник третьої особи без самостійних вимог - представник ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України» повідомлені належним чином про дату, час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що 05 червня 2020 року ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір купівлі-продажу малої архітектурної форми (кафе), за умовами якого ОСОБА_1 купив рухоме майно об`єкт малої архітектурної форми приміщення кафе, що знаходиться за адресою: Хмельницька область Шепетівський район, автодорога Васьковичі Шепетівка, 161-й кілометр, на території Плесенської сільської ради (за технічними документами кафе), загальною площею 43,6 кв.м. Продаж вчинено за 158700 грн.

Відповідно до пункту 2 договору купівлі продажу рухоме майно мала архітектурна форма кафе, що відчужується, належить продавцеві на праві приватної власності.

Пунктами 7, 8 зазначеного договору передбачено, що прихованих недоліків, які відомі продавцеві, та про які б свідомо не був попереджений покупець, відчужувана мала архітектурна форма не має. Відповідні документи щодо передачі у власність чи користування продавця земельної ділянки, на якій розташована відчужувана нерухомість, на день укладення договору уповноваженими на те органами не приймались; державні акти щодо цієї земельної ділянки на ім`я продавця не видавались, про що відомо покупцю. Покупець стверджує продавцеві та повідомляє усім заінтересованим у тому особам, що йому відомо, що відповідні документи про передачу у власність чи користування продавця земельної ділянки, на якій розташована відчужувана нерухомість, на день укладання цього договору уповноваженими на те органами не приймались; державні акти щодо цієї земельної ділянки продавцеві не видавалися.

В пункті 5 договору купівлі-продажу сторони передбачили передання усієї документації (у тому числі технічної) щодо відчужуваного об`єкту в день укладення договору.

Відповідно до пункту 6 договору право власності на рухоме майно МАФ кафе виникає у покупця з моменту підписання договору.

Відповідно до розписки від 05 червня 2020 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 158700 грн по договору купівлі-продажу кафе від 05 червня 2020 року.

Згідно із технічним паспортом, виготовленим 23.06.2020 приватним експертом Перепелицею С.В. на замовлення ОСОБА_2 , кафе розміщене на території Плесенської сільської ради, автодорога Васьковичі Шепетівка, 161 кілометр, загальна площа - 43,6 кв.м, об`єкт складається з приміщення кафе та навісу. Фундамент складається з металевих стовпів; стіни, покрівля металеві, перекриття дерев`яне.

Відповідно до листа заступника начальника Служби автомобільних доріг, адресованого РВУ «Київавтогаз» від 02.11.2011 №1856 Служба автодоріг погодила влаштування додаткового заїзду до торгівельної точки з автомобільної дороги державного значення Р-49 Васьковичі Шепетівка, 163, яка розташована на території АГНКС, через існуючий заїзд до АГНКС.

Згідно із план-схемою Шепетівського АГНКС на території АГНКС розташоване кафе-бар «Автостоп», план-схема узгоджена із головним архітектором району, начальником МНС, начальником державної інспекції екології та природних ресурсів, начальником відділу земельних ресурсів, начальником ДЕД, Плесенським сільським головою.

21.11.2018 Плесенська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області надала ОСОБА_2 дозвіл на встановлення торгового об`єкту кафе «Автостоп» за адресою: Шепетівський район Плесенська сільська рада, автодорога Васьковичі Шепетівка 161 км+430 (територія АГНКС РВУ «Київавтогаз») та дозвіл на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в кафе «Автостоп», встановила цілодобовий режим роботи.

13.12.2018 Шепетівським районним управлінням Головного управління Держпродспоживслужби в Хмельницькій області прийнято рішення №142 про державну реєстрацію потужності кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », в якому заплановано здійснення роздрібної торгівлі харчовими продуктами.

02.07.2020 після укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 звернувся до виконкому Плесенської сільської ради з заявою про надання дозволу на встановлення двох тимчасових споруд для проведення підприємницької діяльності на території Плесенської сільської ради, автодорога Васьковичі-Шепетівка 161 км.

Плесенська сільська рада Шепетівського району Хмельницької області листом № 02-18/249 від 15.07.2020 повідомила ОСОБА_1 про неможливість надання дозволу на розміщення двох тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території Плесенської сільської ради, автодорога Васьковичі-Шепетівка 161 км., у зв`язку з тим що земельна ділянка з кадастровим номером :04:037:0006 віднесена до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, знаходиться у користуванні ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України», на ній розташована автомобільна газонаповнювальна компресорна станція, на яку поширюється встановлена законодавством охоронна зона, тому земельна ділянка повинна використовуватися з обмеженням згідно з законодавством.

Згідно із витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером :04:037:0006, розташована на території Плесенської сільської ради, автодорога Васьковичі - Шепетівка 161 км+430, має цільове призначення: для розміщення та експлуатації об`єктів трубопровідного транспорту, вид використання: для розміщення та експлуатації об`єктів трубопровідного транспорту (АГНКС). Власником земельної ділянки є держава в особі Хмельницької обласної державної адміністрації.

Згідно із повідомленням Шепетівського міського голови від 08.12.2020 та голови Шепетівської райдержадміністрації від 30.11.2020 паспорт прив`язки для тимчасової споруди для придорожнього кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_2 не видавався.

Відповідно до висновку експерта №10-134/20 від 16.12.2020 придорожнє кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не підпадає під ознаки малої архітектурної форми та тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, а є капітальною будівлею, що тісно пов`язана із земельною ділянкою, оскільки збудована на бетонному фундаменті і не може бути без негативних наслідків для конструкцій будівлі розібрана та переміщена в інше місце, адже в даному випадку всій будівлі буде завдано непоправної шкоди і вона перестане виконувати передбачені функції будівлі кафе. Відповідно до державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, придорожнє кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 43,6 кв.м. належить до групи «Будівлі торгівельні», до підкласу 1230.4 «Їдальні, кафе, закусочні».

Згідно із висновком судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи №3705-3706/20-26 від 29.09.2023 частина кафе «Автостоп» розташована у межах земельної ділянки з кадастровим номером :04:037:0006, розташованої за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, Плесенська сільська рада, автодорога Васьковичі Шепетівка, 161 км+430. Споруда кафе із прибудованим металевим навісом (терасою) розташована у межах охоронної зони автомобільної газонаповнювальної компресорної станції. Кафе «Автостоп» має ознаки тимчасової споруди, без улаштування фундаментів, об`єкт малої архітектурної форми, рухоме майно не класифікується за капітальністю. Кафе «Автостоп» можна вільно переміщувати у просторі, тому як нерухоме майно не досліджується.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. До спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

За правилом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та у разі задоволення позовних вимог зазначати у судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Зазначений правовий висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17.

Відповідно до частини першої статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочини, вчинені внаслідок помилки, належать до категорії правочинів, в яких внутрішня воля співпадає з волевиявленням та дійсно спрямована на досягнення мети правочину, але формування такої волі відбулося під впливом обставин, які спотворили справжню волю особи. Помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений. Для визнання правочину недійсним як укладеного під впливом помилки необхідно, щоб помилка мала істотне значення. Під помилкою, що має істотне значення, розуміється помилка щодо, зокрема, природи правочину, прав та обов`язків сторін.

Правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

У постанові Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі №335/15805/17 зазначено, що: «тлумачення статті 229 ЦК України дозволяє стверджувати, що: під помилкою розуміється неправильне, помилкове, таке, що не відповідає дійсності уявлення особи про природу чи елементи вчинюваного нею правочину. Законодавець надає істотне значення помилці щодо: природи правочину; прав та обов`язків сторін; властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність; властивостей і якостей речі, які значно знижують можливість використання за цільовим призначенням. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також те, що вона має істотне значення; під природою правочину слід розуміти сутність правочину, яка дозволяє відмежувати його від інших правочинів. Причому природа правочину охоплюватиме собою його характеристику з позицій: а) оплатності або безоплатності (наприклад, особа вважала, що укладає договір довічного утримання, а насправді уклала договір дарування); б) правових наслідків його вчинення (наприклад, особа вважала, що укладає договір комісії, а насправді це був договір купівлі-продажу з відстроченням платежу); помилка, яка істотним чином впливає на формування волі сторони правочину, повинна існувати на момент його вчинення. Незнання закону не включено до переліку помилок, яким надається істотне значення. Поза віднесенням до обставин, які можуть бути розцінені як такі, що мають істотне значення, знаходиться мотив правочину. Мотив правочину - це стимул його вчинення і дозволяє встановити, чому саме особа вчинює правочин. Тому мотив, за яким вчинено правочин, правового значення не має. Хоча й законодавець і вказує на допустимість надання мотиву правочину значення істотної помилки у випадках, встановлених у законі. Проте таких випадків на рівні норми закону законодавець не передбачив».

У постанові Верховного Суду від 04 травня 2020 року у справі № 633/268/17 вказано, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Тлумачення норм статті 230 ЦК України дає підстави для висновку про те, що під обманом розуміють умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням.

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

Тобто правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Отже, правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.08.2019 у справі № 753/10863/16-ц, від 02.10.2019 у справі № 140/2589/15-ц, від 06.04.2020 у справі № 293/780/18, від 28.04.2020 у справі № 263/16688/17, від 11.09.2024 у справі № 697/1148/23, від 04.12.2024 у справі № 761/6243/19.

Відповідно до частини 3 статті 12, частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного 05 червня 2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Не заслуговують на увагу посилання позивача про те, що при укладенні договору купівлі-продажу він помилявся щодо об`єкту продажу, вважаючи, що приміщення кафе є рухомим майном, оскільки в цьому його обманним шляхом переконала відповідачка, однак після укладення договору зрозумів, що вказане приміщення є об`єктом нерухомого майна.

Відповідно до висновку експерта ОСОБА_4 , виконаного 16 грудня 2020 року за №10-134/2020 за заявою позивача, будівля придорожнього кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не підпадає під ознаки малої архітектурної форми та тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності, а є капітальною будівлею, що тісно пов`язана із земельною ділянкою, оскільки вона збудована на бетонному фундаменті і не може бути без негативних наслідків розібрана та переміщена в інше місце, адже в даному випадку всій будівлі буде завдано непоправної шкоди і вона перестане виконувати передбачені функції будівлі кафе.

В суді першої інстанції експерт ОСОБА_4 пояснив, що дійшов висновку про те, що будівля кафе є капітальною спорудою з огляду на те, що вона має площу 43,6кв.м., в той час як тимчасові споруди можуть мати площу до 30 кв.м., і така будівля збудована на монолітному бетонному фундаменті. Також зазначив, що для здійснення будівництва капітальної споруди необхідно отримати містобудівні умови, відповідні обмеження у архітектора, виготовити проект та здати будівлю в експлуатацію. Однак, таких документів йому не надавали.

З висновку вказаного експерта слідує, що капітальна споруда - будівля, що збудована на фундаменті, проведена її технічна інвентаризація, відомості про неї внесені до Реєстру об`єктів нерухомого майна. Фундамент - підземна частина будинку, через яку передається навантаження від його надземної частини на грунт.

Отже з даного висновку слідує логічна послідовність, що спірна будівля не відповідає як вимогам законодавства щодо тимчасової споруди, так і вимогам законодавства щодо капітальної будівлі.

Згідно з висновком судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи від 29.09.2023 №3705-3706/20 кафе «Автостоп» має ознаки тимчасової споруди, без улаштування фундаментів та є об?єктом малої архітектурної форми, тобто рухомим майном, яке можна вільно переміщувати у просторі, тому як нерухоме майно не досліджується.

В мотивувальній частині зазначеного висновку встановлено, що за результатами візуального огляду та інструментальних вимірів металевої споруди кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » встановлено, що матеріал зовнішніх стін споруди кафе - профлист, а її основа бетонована площадка.

Допитаний в суді першої інстанції експерт ОСОБА_3 суду пояснив, що оглядав будівлю кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », дана будівля виготовлена без паспорта прив`язки, однак має ознаки тимчасової споруди. Будівля розташована та бетонній чи цементній основі, що не є фундаментом, а тому може бути змонтована чи демонтована.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що позивачем не надано суду доказів, що будівля кафе, яка є предметом договору, є нерухомим об`єктом, а також доказів того, що при укладенні договору продавець обманула позивача, не повідомивши його про властивості будівлі, запевнивши його, що він зможе здійснювати підприємницьку діяльність у вказаному кафе. Укладаючи договір купівлі продажу малої архітектурної форми - кафе, позивач придбавав лише приміщення кафе для можливості здійснення ним підприємницької діяльності. Однак, для здійснення такої діяльності необхідно було отримати відповідні дозвільні документи на ім`я особи, яка здійснюватиме таку діяльність.

Продаж тимчасової споруди ще не означає, що новий власник може його використовувати. Для цього новому власникові потрібно оформити паспорт прив`язки об`єкта, також отримати право на використання землі під конструкцією.

За таких обставин, в разі купівлі об`єкта малої архітектурної форми новий власник ще не одержує право на його використання в установленому місці. Для цього йому ще потрібно укласти договір оренди земельної ділянки.

При укладенні договору купівлі продажу позивачу було відомо про відсутність у продавця права на користування земельною ділянкою, на якій розміщене приміщення кафе, про що зазначено у договорі, однак він погодився на укладання договору купівлі-продажу на таких умовах.

У позивача не було жодних перешкод до укладення договору купівлі продажу приміщення кафе отримати відповідних консультацій щодо можливості здійснення ним підприємницької діяльності після його придбання. Позивач на час укладення договору був обізнаний з характеристиками майна, що є предметом договору, зокрема йому було відомо, що приміщення кафе не є нерухомим майном, оскільки перед укладенням договору особисто оглянув приміщення кафе, знав, що воно є тимчасовою спорудою, та розміщене на території АГНКС, міг шляхом візуального огляду чи шляхом звернення до відповідних спеціалістів, зробити висновок про можливість вільного переміщення приміщення, яке він хотів придбати, без завдання шкоди самій будівлі.

Обставини, встановлені судом першої інстанції, свідчать про наявність волевиявлення позивача на укладення спірного правочину, обізнаність щодо майна на час укладення спірного правочину, підстав його реалізації та про відсутність умислу в діях відповідача. Факт обману позивача відповідачем при укладенні договору купівлі-продажу кафе позивачем не доведено, як не доведено, що відповідачка повідомляла інформацію, яка не відповідає дійсності, або замовчувала обставини, що мали істотне значення для укладення правочину. Зміна рішення покупця, або його ставлення до наслідків укладеного договору (після отримання відмови у наданні дозволу на підприємницьку діяльність) не повинні створювати уявлення про наявність помилки чи обману у позивача станом на час укладення договору. Підстави недійсності правочину повинні існувати саме на момент їх укладення, усі сумніви та зміна намірів і ставлення до укладеного договору, що виникли після моменту укладення не впливають на дійсність правочину.

Укладаючи оспорюваний договір купівлі-продажу сторони були дієздатними та підтверджували, що умови договору їм зрозумілі, відповідають реальній домовленості сторін, правові наслідки правочину, зокрема умови щодо переходу права власності на предмет договору, викладені чітко, сторони домовилися про вартість приміщення, підтверджено факт передачі грошових коштів до підписання договору, договором обумовлено, що предметом договору є рухоме майно - мала архітектурна форма, тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Зміна позивачем свого рішення або ставлення до його наслідків в результаті переусвідомлення значення для себе, що настали у майбутньому, тобто після укладення такого правочину, не повинні створювати уявлення про наявність такої помилки або обману станом на момент укладення оспорюваного правочину.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, що експерт Марченков Г.Г. не мав повноважень на проведення судової експертизи, оскільки виконував її поза строками терміну дії його свідоцтва. Колегія суддів зазначає, що з метою забезпечення судово-експертної діяльності в умовах воєнного стану в Україні Міністерством юстиції України видано наказ від 14.03.2022 №1138/5 «Про деякі питання забезпечення судово-експертної діяльності в умовах воєнного стану». Зокрема, згідно із пунктом 4 Наказу продовжено строк дії свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта фахівцям, які до введення воєнного стану в Україні подали заяви та документи для проходження атестації в Центральній експертно-кваліфікаційній комісії при Міністерстві юстиції України з метою продовження строку дії свідоцтв, а також свідоцтв про присвоєння кваліфікації судового експерта, строк дії яких закінчується у період дії воєнного стану, або протягом одного місяця після припинення чи скасування воєнного стану.

Оцінивши наявні у справі докази, подані сторонами, з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі - продажу, оскільки не доведено наявність помилки у діях позивача при укладенні оспорюваного договору, та його укладення внаслідок обману.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення суду з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Сахнюком Олександром Володимировичем, залишити без задоволення.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 25 червня 2025 року.

Судді: Т.В. Спірідонова

Р.С. Гринчук

А.М. Костенко