провадження № 2/208/2340/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді - Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Агеєвої В.Г.,

представника відповідача - Рабко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 947/41121/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Князь І.І., через систему «Електронний суд» подала до Київського районного суду м. Одеси матеріали позовної заяви до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 працював у Приватному акціонерному товаристві «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ» на посаді - гірничий підземний з 06.12.2017.

З 03 серпня 2019 року по теперішній час ОСОБА_1 військовослужбовець призваний по мобілізації до лав Збройних сил України

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звільнився з Приватного акціонерного товариства «ШАХТОУПРАВЛІННЯ «ПОКРОВСЬКЕ » за власним бажанням. У зв?язку з чим йому нараховано компенсацію за невикористану відпустку за період з 06 грудня 2017 року по 14 жовтня 2024 у сумі 21829,83 грн, з яких утримано ПДФО 3929,37 грн., військовий збір 327,45 грн, інші утримання 218,30 грн., до сплати 17 354,71 грн.

Відповідно до наданої роботодавцем довідки нарахування днів відпустки ОСОБА_1 за період з 06.12.2018 по 06.12.2019, з 06.12.2019 по 06.12.2020, з 06.12.2020 по 06.12.2021, з 06.12.2021 по 19.07.2022 нараховано 83 дні відпустки.

Позивач не згодний з розрахунком компенсації за невикористану щорічну відпустку.

По перше, - відповідно до ст. 6 ЗУ «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Промислово-виробничому персоналу вугільної, сланцевої, металургійної, електроенергетичної промисловості, а також зайнятому на відкритих гірничих роботах, на роботах на поверхні шахт, розрізів, кар?єрів і рудників, на будівельно- монтажних роботах у шахтному будівництві, н а транспортуванні та збагаченні корисних копалин надається щорічна основна відпустка тривалістю 24 календарних дні і з збільшенням за кожних два відпрацьованих роки на 2 календарних дні, але не більше 28 календарних днів.

Позивач зарахований на посаду гірничий підземний 06.12.2017- перші два роки (06.12.2017-06.12.2019) відпустка нараховується по 24 календарних дні, з 06.12.2019 по 06.12.2021- нараховування повинно було збільшитись на 2 дні за кожний відпрацьований рік, тобто щорічна відпустка з а указані два роки становить по 26 календарних днів, з 06.12.2021 по 19.07.2022- з розрахунку 28 календарних днів за один рік, але за неповний відпрацьований рік -28:12 (місяців у році) х7 (відпрацьованих) =16.

Розрахунок днів невикористаної щорічної відпустки по періодам:

З 06.12.2018 по 06.12.2019 - 24 календарних днів;

З 06.12.2019 по 06.12.2020 -26 календарних днів;

З 06.12.2020 по 06.12.2021 -26 календарних днів;

З 06.12.2021 п о 19.07.2022- 16 календарних днів;

Всього: 92 календарних днів.

По друге, - відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядку), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв?язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Пунктом 7 розділу IV цього Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку з а останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Так, згідно відомостей з довідки ОK5 заробіток позивача складав за період:

з 06.12.2018 по 06.12.2019 - 207 313,62 грн;

з 06.12.2019 по 06.12.2020 - 266672,96 грн;

з 06.12.2020 по 06.12.2021 - 317 051,53 грн;

з 06.12.2021 по 19.07.2022 - 118201,92 грн.

Розрахунок компенсації з а щорічну невикористану відпустку складає:

3 06.12.2018 по 06.12.2019-

(207 313,62 : 365) x 24 = 13 631,52 грн;

з 06.12.2019 по 06.12.2020-

(266672,96 : 364) x 26= 19048,07 грн;

з 06.12.2020 по 06.12.2021

(317 051,53 : 364) x 26= 22 646,52 грн ;

з 06.12.2021 по 19.07.2022:

(118 201,92:214)х16=8837,44 грн.

Всього: 64163,55 грн.

З урахуванням виплаченої компенсації заборгованість складає 64163,55 21829,83 = 42333,72 грн.

Позивачу при звільнені 14.09.2024 року не була виплачена компенсація за невикористані ним днів відпустки у повному обсязі, а відтак у відповідача виник обов`язок відшкодувати позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені.

Як вбачається з довідки ОК 5 за травень і червень 2022 року, за травень 2022 року 22 робочих днів нарахована заробітна плата в розмірі 14899,06 грн., за червень 2022 року 19 робочих днів нарахована заробітна плата в розмірі 14899,06 грн.

Середньомісячна заробітна плата складає 29798,12 : 2= 14899,06 грн.

Таким чином, виходячи із отриманого позивачем заробітку за останні два календарні місяці роботи, його середньоденна заробітна плата становить (14899,06+14899,06): (22+19 робочих днів) = 726,78 грн

Враховуючи те, що позивач звільнений з 14.09.2024 і в день його звільнення роботодавцем не проведений з ним остаточний розрахунок, періодом, за який підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, є період з 15.09.2024 (наступний день після звільнення) по 20.12.2024 (день подачі позову, який передбачений ст. 117 КЗпП України), що включає 70 робочих днів.

Виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає: 726,78 х 70= 50874,60 грн.

25.12.2024 року від представника відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» - Рабко Т.О. надійшло клопотання щодо направлення матеріалів справи за підсудністю.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2024 року, цивільну справу № 947/41121/24 передано за підсудністю до Заводського районного суду міта Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової спраив між суддями від 11.02.2025 року, цивільну справу № 947/41121/24 передано до провадження судді Гречаній В.Г.

Ухвалою суду від 12.02.2025 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

26.02.2025 року від представника відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» - Рабко Т.О. надійшло клопотання, в якому просить залишити без руху позовну заяву.

28.02.2025 року представник відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське»- Рабко Т.О. подала до суду клопотання, у якому просить продовжити процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву.

04.03.2025 року від представника відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» - Рабко Т.О. надійшло клопотання, в якому просить залишити без руху позовну заяву.

17.03.2025 року до суду від представника відповідача ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» - Рабко Т.О. надійшов відзив на позовну заяву. Зазначено, що згідно із наказом від 30.11.2017 №1948 кпр Позивача було прийнято на роботу учнем гірника підземного на дільницю РГВ-7 з 06.12.2017р. В подальшому його було переведено на професію гірник підземний 3 розряду.

Відповідно до наказу від 22.04.2019 №1004 вк Позивач увільнений від роботи з 22.04.2019, на період проходження строкової військової служби зі збереженням місця роботи та середньої заробітної плати, встановленої законодавством. В подальшому згідно із наказом від 11.08.2020 №2143 вк Позивачу збережено робоче місце, посаду та середню заробітну плату з 17.07.2020 на період проходження військової служби за контрактом, на строк до закінчення контракту або до дня фактичного звільнення.

Із набранням чинності Закону України № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» відбулись зміни у регулюванні трудових відносин за участі працівників, призваних на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятих на військову службу за контрактом (тобто з 19 липня 2022 року) роботодавець звільнений від обов`язку збереження середнього заробітку працівникам, призваним на військову службу, зі збереженням за цими працівниками лише місця роботи і посади. У зв`язку з вищевказаними змінами в законодавстві Відповідачем було видано наказ про припинення збереження заробітної плати військовослужбовцям з числа працівників підприємства.

Відтак, обов`язок роботодавця щодо збереження за такими категоріями працівників середнього заробітку передбачався включно до дня, що передує дню набранням чинності цим Законом, а саме 18 липня 2022 року. З 19 липня 2022 року правові підстави для збереження середнього заробітку за таким працівником відсутні. Зазначені обставини Позивачем не оспорюються і тому докази на їх підтвердження Відповідачем не надаються.

Таким чином, працівники, зазначені у частині третій статті 119 КЗпП, у період проходження військової служби, з 19.07.2022 не набувають права, зокрема, на щорічну основну відпустку у роботодавця, в якого вони увільнені від виконання обов`язків, передбачених трудовим договором.

На підставі особистої заяви Позивача згідно із наказом від 14.10.2024 №2299 кз ОСОБА_1 було звільнено 14.10.2024 за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання.

Враховуючи зазначені обставини та фактично відпрацьований час ОСОБА_1 у шкідливих/підземних умовах, Позивач набув право на отримання відпустки за наступні періоди:

- за період 06.12.2017 05.12.2018: 28 календарних дні основна відпустка;

22 календарних дні додаткова відпустка за роботу в підземних умовах;

6 календарних дні додаткова відпустка за шкідливі умови праці.

- за період 06.12.2018- 05.12.2019:

28 календарних дні основна відпустка;

8 календарних дні додаткова відпустка за роботу в підземних умовах;

2 календарних дні додаткова відпустка за шкідливі умови праці.

- за період 06.12.2019- 05.12.2020:

28 календарних дні основна відпустка;

- за період 06.12.2020- 05.12.2021:

28 календарних дні основна відпустка;

- за період 06.12.2021- 18.07.2021:

17 календарних дні основна відпустка.

Між сторонами відсутній спір щодо кількості нарахованих днів відпустки.

Відповідач нарахував більше днів, аніж зазначено в позові.

За час роботи на Підприємстві Відповідача було надано ОСОБА_1 дні відпустки, а саме:

- у період з 02.07.2018 по 29.07.2018 включно (28 к.д. за період роботи 06.12.2017 05.12.2018);

- у період з 30.12.2018 по 28.01.2019 включно (28 к.д. (без врахування 2 к.д. святкові дні (1 січня - Новий рік та 7 січня - Різдво Христове) за період роботи 06.12.2017 05.12.2018);

- у період з 01.03.2019 по 29.03.2019 включно (без врахування 1 к.д. святкові дні (8 березня - Міжнародний жіночий день) 28 к.д. за період роботи 06.12.2018 05.12.2019).

В підтвердження зазначених обставин надані витяги із табелів обліку робочого часу за періоди надання відпустки.

З урахуванням зазначеного, за період з 06.12.2017 до 18.07.2022 Позивачу нараховано 167 к.д. відпустки використано 84 к.д. = залишок невикористаних днів складає 83 к.д.

Враховуючи вище зазначені обставини, вважаємо, що спростовано доводи Позивача, щодо наявності в нього права на компенсацію днів невикористаної щорічної відпустки у кількості 92 днів замість 83 днів, тому відсутні підстави для задоволення позову.

ЩОДО СТЯГНЕННЯ КОМПЕНСАЦІЇ ЗА ЩОРІЧНУ НЕВИКОРИСТАНУ ВІДПУСТКУ.

У позовній заяві представник Позивача проводить розрахунок компенсації за щорічну невикористану відпустку виходячи із сум зазначених у довідці ОК5. Однак, зазначений розрахунок не відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати. Так, обчислення середнього заробітку при розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки Позивачу проводилось ПРАТ «ШУ «ПОКРОВСЬКЕ» згідно «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 8 лютого 1995 року № 100 (зі змінами внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2023 року № 957) (далі - Порядок № 100).

З урахуванням внесених постановою № 957 змін до Порядку № 100, якими встановлено новий порядок обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки, на які працівник набув право до 31.12.2023 року та оскільки в розрахунковому періоді у Позивача не було заробітної плати, розрахунки повинні були проводитися з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки.

Згідно із наказом від 13.03.2019 №497лп Позивачу було встановлено тарифну ставку у розмірі 44,93 грн.

Наказом від 30.11.2020 №158 «Про зміну тарифних ставок та посадових окладів» було виконано перерахунок тарифних ставок у сторону збільшення.

З урахуванням зазначеного, на момент звільнення у Позивача тарифна ставка складала 53,05грн. (зазначене підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про нараховані суми, що належать працівникові при звільненні).

Тривалість робочого дня у 2023 році на робочому місці Позивача була 6 годин (норма часу на 2023 рік 1560 годин). Виходячи із тарифної ставки середня заробітна плата Позивача на місяць у 2023 році повинна була складати 6896,50грн. Оскільки виходячи із встановленої тарифної ставки середня заробітна плата у 2023 році була меншою від мінімальної заробітної плати, розрахунок компенсації за невикористанні дні відпустки проведено із розрахунку мінімальної заробітної плати у 2024 році в розмірі 8000грн. Таким чином, 8000 грн. (мінімальна заробітна плата)/30,4166667 (середня кількість днів на місяць 365/12)= 263,01 грн. (середньоденна з/п для розрахунку компенсації за невикористанні дні відпустки).

Підсумовуючи зазначене, розрахунок компенсації складає 21829,83грн. (83 календарні дні - кількість невикористаних днів відпустки*263,01 грн. (середньоденна з/п для розрахунку компенсації за невикористанні дні відпустки). Зазначена сума компенсації виплачена при звільненні Позивача. Враховуючи зазначене, у Відповідача відсутня заборгованість зі сплати компенсації за невикористану відпустку.

Відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення виплат середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 50874,60грн. за період з 15.09.2024 (наступний день після звільнення) по 20.12.2024 (день подачі позову, який передбачений ст.117КЗпП України).

Ухвалою суду від 03 червня 2025 року заяву адвоката Князь І.І., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про залишення частини позовних вимог без розгляду задоволено, позовну вимогу в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь ОСОБА_1 середній заработок за час затримки розрахунку при звільнення у розмірі 50 874, 60 грн. залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 03 червня 2025 року клопотання представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - Рабко Т.О. про залишення позову без руху в частині сплати судового збору за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 03 червня 2025 року клопотання представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - Рабко Т.О. про залишення позову без руху задоволено. Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення заборгованості по заробітній платі - залишено без руху.

09.06.2025 року адвокат Князь І.І. на виконання ухвали суду від 03.06.2025 року подала заяву про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.06.2025 року продовжено розгляд справи, призначено судове засідання.

03.07.2025 року у судовому засіданні адвокат Князь І.І. зазначила, що витрати щодо надання правової допомоги будуть надані суду протягом 5 днів з дня винесення рішення. Сторони за різними пунктами обчислювали розмір компенсації, вважає що неправомірно відовідачем встановлено тривалість робочого дня. Підтримує позовні вимоги.

03.07.2025 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах відповідача, зазначила, що не визнає позовні вимоги в повному обсязі, через зміни у постанові виходили із тарифної ставки при нарахуванні компенсації, зазначила, що робочий час позивача не може перевищувати 6 годин через шкідливі умови праці.

На підставі ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 03.07.2025 року судом після судових дебатів було оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладено судове засідання для ухвалення та проголошення судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до довідки нарахування днів відпустки ОСОБА_1 , яка надана ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», за період з 06.12.2018 по 06.12.2019, 06.12.2019 по 06.12.2020, 06.12.2020 по 06.12.2021, 06.12.2021 по 19.07.2022, кількість днів, яка була нрахована при звільнені 83 днів.

Відповідно до довідки №1241 від 07.11.2024 року , виданої ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», ОСОБА_1 займає посаду гірничий підземний, у жовтні 2024 року нараховано 21829,83 грн., з них 3929,37 грн. сума ПДФО, 327,30 грн. військовий збір, 218,30 грн. інші утримання, 17354,71 грн. до сплати.

Відповідно до повідомлення про нарахування суми, що належить працівникові при звільненні, за тарифом 53,05 грн., у зв`язку зі звільненням 14 жовтня 2024 року було нараховано та виплачено 21839,83 грн.

Відповідно до витягу з наказу від 30.11.2017 року №1948 кпр, виданого ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», прийнято на роботу ОСОБА_1 , табельний номер НОМЕР_1 учнем гірника підземним на дільницю РГВ-7 з 06.12.2017 р.

Відповідно до витягу з наказу від 22.04.2019 року №1004 вк, виданого ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», наказано звільнити від роботи з 22.04.2019 року , на період проходження строково військової служби, зі збереженням робочого місця і середньої заробітної плати, встановленої законодавством ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з наказу від 11.08.2020 року №2143 вк, виданого ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», про звільнення від роботи на час проходження військової служби за контрактом, наказано зберізти робоче місце, посаду та середню заробітну плату з 17.07.2020 року за ОСОБА_1 , гірником підземним 3 розряду дільниці №2, таб. №43261, на період проходження військової служби за контрактом, на строк до закінчення контракту або до дня фактичного звільнення.

10.10.2024 року позивач написав заяву, у якій просить звільнити його за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання з 14.10.2024 року.

Відповідно до наказу від 13.03.2019 року №497 кп, виданого ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», ОСОБА_1 переведено на денну тарифну ставку (оклад) 44,93 грн.з 13.03.2019 року постійно.

З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно з частиною першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 2 КЗпП працівники мають право, зокрема, на звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Аналіз норм ст. ст. 47, 116 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці» свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, тощо) належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Така правова позиція викладена в поставах Верховного Суду України № 6-1395цс16 від 26.10.2016 року, № 6-788цс16 від 14.12.2016 року, № 6-2912цс16.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом з урахуванням вказаної норми надається оцінка доводів позивача в частині обґрунтування вимог про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі в заявленому розмірі.

Про надання відомостей щодо нарахованої і виплаченої зарплати вказано в ст. 110 КЗпП і ст. 30 Закону України «Про оплату праці» - при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Відповідно дост. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ч. 1ст. 83 КЗпП Українита ч. 1ст. 24 Закону України "Про відпустки", у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Порядку), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Пунктом 7 розділу IV цього Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Аналіз ч. 1 ст.47, ч. 1 ст.83, ст.116 КЗпП України, ч. 1ст. 24 Закону України "Про відпустки", свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за не використану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника.

Таким чином, вищеописані нормативні акти прямо покладають на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу настає передбаченаст. 117 КЗпП України відповідальність.

Судом встановлено, що з 06.12.2017 року ОСОБА_1 прийнято на роботу до ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» учнем гірника підземного на дільницю РГВ-7.

З 22.04.2019 року ОСОБА_1 звільнено на період проходження строкової військової служби зі збереженням місця роботи і середньої заробітної плати.

Відповідно до ст. 119 КЗпП України, за працівниками, направленими для проходження базової військової служби, призваними на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи і посада на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову. Таким працівникам здійснюється виплата грошового забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

ОСОБА_1 було звільнено з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» від 14.10.2024 року за власним бажанням у зв`язку з переїздом на нове місце проживання.

Відповідно до повідомлення про нарахування суми, що належить працівникові при звільненні, нараховано компенсацію за невикористану відпустку за період з 06 грудня 2017 року по 14 жовтня 2024 у сумі 21 829,83 грн, з яких утримано ПДФО 3 929,37 грн., військовий збір 327,45 грн, інші утримання 218,30 грн., до сплати 17 354,71 грн.

Проте позивач не погоджується з даним розміром компенсації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 (провадження № 11-1329апп18) вказано, що під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо)".

В постанові Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 640/22951/21 зазначено, що, "установивши порушення законодавства про оплату праці (як-то невиплата працівникові при звільненні компенсації за невикористану відпустку), що створює підставу для відповідальності роботодавця за статтею 117 КЗпП України, суд повинен визначити розмір як суми, яка включається за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, до належної працівникові заробітної плати, що складається із усіх виплат згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, так і суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні".

Між сторонами відсутній спір щдо кількості нарахованих днів відпустки.

Відповідно до довідки про нарахування днів відпустки ОСОБА_1 встановлено, що кількість днів, яка була нарахована при звільненні 83 дні.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

При обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час відпусток або компенсації за невикористані відпустки, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Відповідно до абзаців третього, четвертого пункту 4 Порядку № 100, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки (пункт 7 Порядку № 100).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022 (п.п. 17 п. 1) внесено зміни до частини 3 статті 119 КЗпП України, а саме слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

За таких обставин за позивачем з моменту призову на військову службу 22 квітня 2019 року по 14 жовтня 2024 року зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві (установі, організації), в якому він працював на час призову, а тому наявні правові підстави для нарахування та виплати позивачу за даний період компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

13.03.2019 року ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» видало наказ №497 кп, відповідно до якого ОСОБА_1 переведена на посаду гірник підземний 1 розряду з деною тарифною ставкою 44,93 з 13.03.2019 року постійно. З даним наказом ОСОБА_1 ознайомлений, про що свідчить його підпис.

Наказом від 30.11.2020 №158 «Про зміну тарифних ставок та посадових окладів» було виконано перерахунок тарифних ставок у сторону збільшення.

На момент звільнення у Позивача тарифна ставка складала 53,05 грн.

Кодексом Законів України про працю, а саме статтею 51, передбачено встановлення відповідним категоріям працюючих скороченого робочого часу. Скорочений робочий час (тиждень) це час виконання роботи, передбаченої посадовими обов`язками, скорочений на відповідну кількість годин, при тому, що працюючий має право на оплату праці в розмірі повної тарифної ставки, повного окладу. Це є однією з відмінностей скороченого робочого часу від неповного робочого часу, відповідно до листа Мінсоцполітики від 22.03.2006 № 1993/0/14-06/13.

Право на скорочену тривалість робочого тижня мають працівники, зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці відповідно до статті 7 Закону України «Про охорону праці». Для працівників, зайнятих на роботах з шкідливими умовами праці, встановлюють скорочену тривалість робочого часу не більш як 36 годин на тиждень відповідно до статті 51 Кодексу Законів України про працю.

Тривалість робочого дня у 2023 році на робочому місці Позивача була 6 годин (норма часу на 2023 рік 1560 годин).

Виходячи із тарифної ставки середня заробітна плата Позивача на місяць у 2023 році повинна була складати 6896,50грн. Але розрахунок компенсації за невикористанні дні відпустки проведено із розрахунку мінімальної заробітної плати у 2024 році в розмірі 8000грн.

Таким чином, 8000 грн. (мінімальна заробітна плата)/30,4166667 (середня кількість днів на місяць 365/12) = 263,01 грн. (середньоденна з/п для розрахунку компенсації за невикористанні дні відпустки).

Отже, розрахунок компенсації складає 21 829,83грн. (83 календарні дні - кількість невикористаних днів відпустки * 263,01 грн. (середньоденна з/п для розрахунку компенсації за невикористанні дні відпустки).

ОСОБА_1 нараховано та виплачено компенсацію за невикористану відпустку за період з 06 грудня 2017 року по 14 жовтня 2024 у сумі 21829,83 грн, з яких утримано ПДФО 3929,37 грн., військовий збір 327,45 грн, інші утримання 218,30 грн., до сплати 17 354,71 грн.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень статті 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та у задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280-282, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України суд,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення заборгованості по заробітній платі відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське», , адреса: Донецька обл., м. Покровськ, площа Шибанкова, буд. № 1 А.

Повний текст рішення складено 08.07.2025 р.

Суддя В.Г.Гречана