УХВАЛА

23 червня 2025 року

м. Київ

справа № 569/24295/23

провадження № 61-7035ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М.(суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

розглянув касаційну скаргу Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення розміру заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій органу розслідування та прокуратури, стягнення коштів за надання правової допомоги в кримінальній справі та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ) про стягнення розміру заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій органу розслідування та прокуратури (478 306,98 грн), стягнення коштів за надання правової допомоги в кримінальній справі (122 000 грн) та стягнення моральної шкоди (1 065 746,66 грн).

Рівненський міський суд Рівненської області рішенням від 30 жовтня

2024 року позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 розмір заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури, в розмірі 450 418,62 грн.

Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальній справі, у розмірі 122 000 грн.

Стягнув з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 636 266,67 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Рівненська обласна прокуратура оскаржила його в апеляційному порядку.

Рівненський апеляційний суд постановою від 25 лютого 2025 року апеляційну скаргу Рівненської обласної прокуратури залишив без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня

2024 року змінив.

Абзац другий, третій та четвертий резолютивної частини рішення виклав у наступній редакції:

«Стягнув з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України через ДКСУ шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 розмір заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування та прокуратури, в розмірі 450 418,62 грн.

Стягнув з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України через ДКСУ шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 кошти, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальній справі, у розмірі 122 000 грн.

Стягнув з Держави Україна за рахунок Державного бюджету України через ДКСУ шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 636 266,67 грн».

У решті рішення суду першої інстанції залишив без змін.

28 травня 2025 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку надійшла касаційна скарга Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року.

Касаційна скарга на вищевказані судові рішення надійшла з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 ЦПК України.

У касаційній скарзі Рівненської обласної прокуратури міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин.

Клопотання мотивоване тим, що 31 березня 2025 року засобами поштового зв`язку Рівненська обласна прокуратура вперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року.

Верховний Суд ухвалою від 25 квітня 2025 року касаційну скаргу, подану Рівненською обласною прокуратурою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, повернув заявникові на підставі пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України(провадження

№ 61-4431ск25). Дану ухвалу заявник отримав через підсистему «Електронний суд» 29 квітня 2025 року, а також засобами поштового зв`язку - 06 травня 2025 року.

07 травня 2025 року засобами поштового зв`язку Рівненська обласна прокуратура вдруге звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на вказані вище судові рішення.

Верховний Суд ухвалою від 30 травня 2025 року касаційну скаргу, подану Рівненською обласною прокуратурою на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року, повернув заявникові на підставі статей 185, 393 ЦПК України(провадження № 61-6088ск25). Дану ухвалу заявник отримав через підсистему «Електронний суд» 03 червня 2025 року. Обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги заявникові, усунуто.

Відповідно до частин другої, третьої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій

статті 394 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23) виснував, що «процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження, у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:

- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;

- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;

- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;

- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;

- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами».

Висновок Верховного Суду у постанові від 24 липня 2023 року у справі

№ 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23) є актуальним і щодо вирішення питання поновлення строків на касаційне оскарження.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в касаційному порядку у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою - це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями ЦПК України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду, а з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Слід зазначити, що під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

З урахуванням дати ухвалення оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, дати звернення з касаційною скаргою вперше і того, що, звертаючись 28 травня 2025 року з касаційною скаргою засобами поштового зв`язку, заявник не зволікав, пропущений строк на касаційне оскарження має бути поновлений як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення чи відмови

у відкритті касаційного провадження немає.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України

(відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Також заявник вказує, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Разом з тим, у касаційній скарзі Рівненської обласної прокуратури міститься клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

У частині восьмій статті 394 ЦПК України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Заява (клопотання) про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має містити обґрунтування необхідності зупинення виконання рішення або зупинення його дії, такими мотивами, зокрема, може бути відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення, неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування тощо.

З урахуванням завдань та основних засад цивільного судочинства, визначених частинами першою, третьою статті 2 ЦПК України, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.Клопотання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії має бути мотивованим та містити обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Рівненська обласна прокуратура не навела обґрунтованих доводів щодо необхідності зупинення виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку. Незгода з оскаржуваними судовими рішеннями сама собою не є підставою для зупинення їх виконання на час перегляду справи в касаційному порядку.

Заявник також не надав доказів на підтвердження обставин, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання судових рішень, в задоволенні клопотання необхідно відмовити. У таких висновках визначальними є правила статей 12 та 13 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Рівненської обласної прокуратури про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень задовольнити.

Поновити Рівненській обласній прокуратурі строк на касаційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня

2024 року та постанови Рівненського апеляційного суду від 25 лютого

2025 року.

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати з Рівненського міського суду Рівненської області цивільну справу № 569/24295/23 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення розміру заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій органу розслідування та прокуратури, стягнення коштів за надання правової допомоги в кримінальній справі та стягнення моральної шкоди.

Відмовити у задоволенні клопотання Рівненської обласної прокуратури про зупинення виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року та постанови Рівненського апеляційного суду

від 25 лютого 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Роз`яснити учасникам справи їх право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України,

у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк