ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/6641/23 Головуючий суддя І інстанції Блага І. С.
Провадження № 22-ц/818/151/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про виплату заробітної плати
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 травня 2024 року, по цивільній справі №646/6641/23 ,за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області, третя особа - Куп`янський ліцей № 8 Куп`янської міської ради Харківської області про нарахування та виплату заробітної плати,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з позовом, яким просила:

- зобов`язати відповідача нарахувати їй середню заробітну плату за квітень 2022 року без урахування простою в розмірі 15571, 08 грн. та стягнути різницю між нарахованою та виплаченою заробітною платою за квітень 2022 року в розмірі 8156,30 грн. без відрахування обов`язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати;

- зобов`язати відповідача нарахувати їй заробітну плату за час простою в розмірі двох третин тарифної ставки встановленого розряду (окладу) за періоди роботи з 1.06.2022 по 20.01.2023 роки з відрахуванням із суми нарахованої заробітної плати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для подальшого зарахування їх до відповідних фондів;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити їй компенсацію за 56 днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 01.09.2021 по 31.08.2022 року з відрахуванням страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для подальшого зарахування їх до відповідних фондів.

Позов обґрунтовано тим, що вона працювала у Куп`янському ліцеї №8 Куп`янської міської ради Харківської області вчителем української мови і літератури. Після окупації м. Куп`янська російськими військами навчання у ліцеї тривало, як дистанційне, так і індивідуально-групове. У квітні 2022 року навчання проводилося у повному обсязі, повідомлень про простій та відповідних наказів позивачка не отримувала. Лише у 2023 році після звернення до відповідача позивачка отримала копію наказу директора ліцею від 08.04.2022р. №77-о «Про встановлення простою для окремих педагогічних працівників», на якому відсутні підпис директора та відбиток печатки навчального закладу. У тексті цього наказу зазначено про встановлення простою у роботі окремих педагогічних працівників з 11.04.2022р. до моменту появи можливості їм працювати з використанням технологій дистанційного навчання, а також про проведення розрахунку заробітної плати на період простою не з вини працівників у розмірі 2/3 посадового окладу. У додатку до цього наказу міститься інформація про позивачку.

Проте, не будучи ознайомлена з наказом, позивачка відпрацювала весь квітень 2022 року, тому повинна була отримати заробітну плату у повному обсязі. Замість позивачки на безоплатній основі заповнювала класні журнали та свідоцтва навчальних досягнень її колега ОСОБА_2 , узгоджуючи з позивачкою оцінки у телефонному режимі. Розмір середньої заробітної плати позивачки становить 15571,08 грн.

У березні 2023 року позивачка отримала заробітну плату у не повному обсязі у розмірі 7414,78 грн. Тобто борг відповідача перед позивачкою по її заробітній платі за квітень 2022 року становить 8156,30 грн. (15571,08 7414,78).

У червні 2023 року позивачці було нараховано за травень 2022 року заробітну плату з розрахунку 2/3 від посадового окладу 6973,92 грн., а виплачено 4815,80 грн., тобто на 2158,12 грн. менше. Довідку про заборгованість та середню заробітну плату позивачки відповідач їй не видав.

Наказом директора ліцею від 25.04.2022р. №77-о «Про встановлення простою з 02.05.2022 року» у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану, розпорядженням Куп`янського міського голови від 24.02.2022р. № 42 «Про встановлення простою» та від 12.03.2022р. № 45 «Про внесення змін до розпорядження від 24.02.2022 року» було продовжено простій з 02.05.2022р. до завершення воєнного стану в Україні та скасування обмежувальних заходів. Простій було продовжено, у тому числі, для позивачки. Наказом від 30.05.2022р. №16-в позивачці було надано частину щорічної основної відпустки строком на 24 дні з 13.06.2022р. за період роботи з 01.09.2021р. по 31.08.2022р. З жодним з цих наказів позивачка не була ознайомлена, а їх копії отримала лише у 2023 році на своє звернення.

Наказом від 20.01.2023р. №1-к дію трудового договору з позивачкою було призупинено з 20.01.2023р. до відновлення можливості надавати та виконувати роботу або до припинення чи скасування воєнного стану. З цим наказом позивачка була ознайомлена. З вересня 2022 року по лютий 2023 року відділ освіти не виплачував позивачці заробітну плату. На звернення позивачки відповідач надав відповідь про те, що з вересня 2022 року по лютий 2023 року освітній процес у ліцеї не відбувався, отже, позивачка та інші педагогічні працівники не могли виконувати свої посадові обов`язки, а також про відсутність у відповідача табелів використання робочого часу по ліцею з червня 2022 року по лютий 2023 року. Наказу про поновлення встановлення простою після щорічної відпустки позивачки немає.

31.08.2023р. позивачка була звільнена з навчального закладу наказом директора ліцею Л.Манько від 30.08.2023р. №21-к у зв`язку зі скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Цим наказом було зобов`язано бухгалтерію провести розрахунок з позивачкою при звільненні та виплатити вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку та компенсацію за 56 днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 01.09.2021р. по 31.08.2022р. Проте, розрахунок з позивачкою у повному обсязі позивач не провів. 30.08.2023р. на банківських рахунок позивачки було перераховано відповідачем 8734 грн. вихідної допомоги при звільненні.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14 травня 2024 року позов задоволено.

Зобов`язано Відділ освіти Куп?янської міської ради Харківської області нарахувати ОСОБА_1 середню заробітну плату за квітень 2022 року без урахування простою в розмірі 15571, 08 грн. та стягнути різницю між нарахованою та виплаченою заробітною платою за квітень 2022 року в розмірі 8156,30 грн. без відрахування обов?язкових платежів та внесків з нарахованої заробітної плати.

Зобов?язано Відділ освіти Куп?янської міської ради Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за час простою в розмірі двох третин тарифної ставки встановленого розряду (окладу) за періоди роботи з 1.06.2022 по 20.01.2023 роки з відрахуванням із суми нарахованої заробітної плати страхових внесків на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування для подальшого зарахування їх до відповідних фондів.

Зобов?язано Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 56 днів невикористаної щорічної основної відпустки за період з 01.09.2021 по 31.08.2022 року з відрахуванням страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування для подальшого зарахування їх до відповідних фондів.

Начальник відділу освіти Куп`янської міської ради Харківського області О. Ілюшина просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволення позову. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим з наступних підстав.

На обґрунтування скарги вказано, що Керівник навчального закладу з не відомо з якої причини проігнорувала розпорядження Куп`янського міського голови від 24.02.2022 року № 42, яким було Куп`янській міській раді Харківської області та виконавчих органах з 24 лютого 2022 року на час введення воєнного стану простій у роботі працівників. Натомість заклад освіти продовжував працювати під керівництвом Олени Бітюцької, яка пішла на співпрацю з владою країни-агресора.

Починаючи з 24 лютого 2022 року Куп`янська громада перебувала під окупацією військових формувань країн и-агресора, тому можливості ознайомити з наказами будь-якого працівника в тому числі і позивачки не було можливості, але вона якимось чином в телефонному режимі спілкувалася зі своєю колегою ОСОБА_2 і є велика імовірність, що остання повідомляла про все, що коїлося на той момент в закладі освіти.

Розпорядженням міського голови від 24.02.2022 року № 42 було встановлено у Куп`янській міській раді Харківської області та виконавчих органах з 24 лютого 2022 року на

Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області вважає, що всі накази по закладу освіти за підписом ОСОБА_3 видані після 24 лютого 2022 року недійсними та незаконними. Накази, які знаходяться в матеріалах справи № 646/6641/23 в відділі освіти відсутні та були надані представником третьої особи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Не погодилась з доводами скарги та вважає, що рішення суду є законним і обґрунтованим та справедливим.

На обґрунтування наведено наступні аргументи.

Звертає увагу, що Розпорядження від 01.02.2023 № 79/кп, яке було надано апелянтом у додатках до Апеляційної скарги не було вчасно долучено до матеріалів справи на етапі підготовчих засідань, з текстом цього Розпорядження вона не була ознайомлена у жоден із можливих способів.

Зазначено, що ліцей № 8 Куп`янської міської ради Харківської області продовжував працювати під керівництвом ОСОБА_4 , отже, навчальний процес продовжувався. Відділ освіти Куп`янської міської ради Харківської області у розрахунках простою та заробітної плати керується наказами та табелями, виданими ОСОБА_4 , які були додані до справи. Апелянт безпідставно вважає, що всі накази закладу освіти за підписом ОСОБА_3 видані після 24 лютого 2022 року є недійсними та незаконними». Накази за підписом ОСОБА_4 відповідачем не оскаржувались.

Відділ освіти Куп`янської міської ради не надав документів, що свідчать про невиконання позивачкою посадових обов`язків чи наказів про її заміну протягом квітня-травня 2022 року. Після 24.02.2022 мобільний зв`язок та інтернету м. Куп`янську та Куп`янському районі ще був, це дозволяло позивачці спілкуватися з колежанкою ОСОБА_2 , яка на безоплатній основі заповнювала за неї журнали .

Звернута увага суду на те, що у Наказі № 77-0 від 08.04.2022, яким керується Відділ освіти Куп`янської міської ради відсутня печатка закладу та підпис керівника Куп`янського ліцею № 8 ОСОБА_4 , що ставить під сумнів достовірність цього документу. Натомість у наказі № 77 закладу, чітко прописано «оголосити простій з 02.05.2022 до завершення військового стану». Цей же Наказ вписаний у табель Роботи вчителів Куп`янського ліцею за червень 2022 року, яким знову ж таки керувався Відділ освіти Куп`янської міської ради у нарахуванні коштів.

Також зазначено, що поняття простій законодавчо зафіксовано у ст. 34 КЗпП України і визначено як призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. Статтею 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечені реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язав щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося в наслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнено роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його обов`язку виплати заробітної плати.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд зазначив наступні мотиви свого рішення.

, під час розгляду справи було встановлено, що позивачка не була обізнана про оголошений у її роботі простій у квітні 2022 року.

Також відповідачем не було спростовано доводи позивачки про виконання нею у квітні 2022 року роботи, у тому числі, проведення індивідуально-групових консультацій та шляхом дистанційної організації праці.

Відсутність наказу про проведення у ліцеї освітнього процесу у дистанційному режимі роботи сама по собі не свідчить про те, що такий процес не відбувався.

За відсутності інших доказів відсутності дистанційного освітнього процесу це може свідчить лише про недотримання закладом освіти відповідних нормативних актів, якими встановлюються вимоги до документального оформлення такого процесу.

Що стосується доводів представниці відповідача про те, що заміна позивачки іншим педагогічним працівником, то позивачка не стверджує, що її колега ОСОБА_2 замінювала її, виконуючи її роботу з проведення занять та оцінювання її результатів. Позивачка посилається на те, що ОСОБА_2 лише виконувала технічну роботу, заповнюючи класні журнали та свідоцтва навчальних досягнень, узгоджуючи оцінки саме з позивачкою, яка проводила заняття з учнями.

При цьому наявність чи відсутність заповнених вчителем класних журналів та свідоцтв навчальних досягнень не може бути умовою виплати позивачці заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Верховна Раду України у преамбулі встановила наступні важливі загально визнані обставини, які оформлені законом: «Збройна агресія Російської Федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24 лютого 2022 року переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України, російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації, що складаються з регулярних з`єднань і підрозділів, підпорядкованих Міністерству оборони російської федерації, підрозділів та спеціальних формувань, підпорядкованих іншим силовим відомствам російської федерації, їхніх радників, інструкторів та іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих російською федерацією, а також за допомогою окупаційної адміністрації російської федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні російській федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України».

Згідно із ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон України № 1207-VII) встановлено, що цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії російської федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 13 Закону України № 1207Закону України № 1207-VII здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України. Під час режиму тимчасової окупації платіжний режим діє з урахуванням того, що система електронних платежів Національного банку України та внутрішньодержавні платіжні системи, платіжними організаціями яких є резиденти України, не застосовуються на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 11 ст. 13 Закону України № 1207-VII на тимчасово окупованій території особа не несе юридичної відповідальності за невиплату або за затримку виплати заробітної плати працівникам, передбаченої законодавством України, якщо така невиплата (затримка) виникла внаслідок тимчасової окупації (обставин непереборної дії).

Згідно з ст. 18 Закону України № 1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Разом з цим, 15.03.2022 Закон України «Про освіту» доповнено ст. 57-1, відповідно до якого здобувачам освіти, працівникам закладів освіти, установ освіти, наукових установ, у тому числі тим, які в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану в Україні чи окремих її місцевостях, оголошених у встановленому порядку (особливий період) були вимушені змінити місце проживання (перебування), залишити робоче місце, місце навчання, незалежно від місця їх проживання (перебування) на час особливого періоду гарантується:

- організація освітнього процесу в дистанційній формі або в будь-якій іншій формі, що є найбільш безпечною для його учасників;

- збереження місця роботи, середнього заробітку, здійснення виплати стипендії та інших виплат, передбачених законом;

- місце проживання (пансіон, гуртожиток тощо) та забезпечення харчуванням (у разі потреби).

Аналізувати та тлумачити вказані норми законодавства необхідно системно, оскільки Закон України «Про освіту» не регулює правовідносини, що ускладнені територіальною складовою місцезнаходження працівника освіти на тимчасово окупованій території України та правовою конструкцією «призупинення» трудових правовідносин, які регулюються окремими Законами України.

Ст. 57-1 Закон України «Про освіту», на яку посилається позивач, є загальною та застосовується до всіх працівників закладів освіти, які не перебувають на тимчасово окупованій території України, саме тому вона застосувалася до викладачів Ізюмського ліцею № 6, які виїхали з тимчасово окупованої території.

При цьому важливо аналізувати ч. 2 вказаної статті 57-1 Закону України «Про освіту», відповідно до якої забезпечення державних гарантій, визначених частиною першою цієї статті, створення безпечного освітнього середовища, організацію здобуття освіти, освітнього процесу в умовах воєнного стану, надзвичайної ситуації або надзвичайного стану (особливого періоду) у межах своєї компетенції здійснюють по між іншого заклади та установи освіти.

Разом з цим створення безпечного освітнього середовища та організація здобуття освіти, освітнього процесу на території окупованого м. Ізюм була об`єктивно неможливою, що і стало причиною «призупинення дії трудових договорів» між закладами освіти та працівниками, які перебували на окупованих територіях.

Відповідно до ч. 5 та ч. 9 Закону України № 1207-VІІ російська федерація як держава-окупант відповідно до IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 8 червня 1977 року несе відповідальність за порушення захисту прав цивільного населення. Відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію.

Судом встановлено, що станом на 24.02.2022р. позивачка працювала вчителем української мови та літератури у Куп`янському ліцеї №8 Куп`янської міської ради Харківської області.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, який затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. №309, місто Куп`янськ Харківської області було тимчасово окуповано в період з 24.02.2022р. по 09.09.2022р.

В матеріалах справи міститься копія наказу від 08.04.2022р. №77-о, текст якого викладений на бланку Куп`янського ліцею №8 Куп`янської міської ради Харківської області «Про встановлення простою для окремих педагогічних працівників».

У тексті цього наказу зазначено про встановлення простою у роботі окремих педагогічних працівників закладу з 11.04.2022р. до моменту появи можливості їм працювати з використанням технологій дистанційного навчання (згідно з додатком 1) у зв`язку зі зміною частиною педагогічних працівників місця проживання в умовах воєнного стану та їх виїздом за межі міста та області, а також у зв`язку з відсутністю у місті Інтернет покриття, що унеможливлює організацію для вчителів роботи за дистанційною формою,

Також у тексті наказу зазначено про проведення розрахунків заробітної плати на період простою не з вини працівників з 11.04.2022р. до моменту появи можливості їм працювати з використанням технологій дистанційного навчання у розмірі 2/3 від посадового окладу.

У вищевказаному додатку 1 «Список працівників, яким встановлено простій у роботі» міститься інформація, у тому числі, про вчителя української мови та літератури ОСОБА_1 , яка перебуває у Західній Україні.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Оскільки вказані копія наказу та копія додатку до наказу та додаток № 1 до вищевказаного наказу не містять підпису особи, від імені якої складені, тобто директора ліцею Олени Бітюцької, та відбитку печатки закладу освіти, що є порушенням вимог п.4 розділу ІІ та п.1 розділу ІІІ Інструкції з діловодства у закладах середньої загальної освіти, яка затверджена наказом Міністерства освіти і науки України від 25.06.2018р. №676, а також вимог п.5.22 та п.5.23 Національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів» від 01.07.2020р. №144, - суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 78, 79 ЦПК України обґрунтовано визнав ці докази недопустимими. Наведені у скарзі аргументи ці висновки суду не спростували.

Наказом №79-о від 25.04.2022р. «Про встановлення простою з 02.05.2022р.» за підписом директора ліцею О.Бітюцької, копія якого міститься в матеріалах справи, було продовжено простій з 02.05.2022р. до завершення воєнного стану в Україні та скасування обмежувальних заходів частині працівників ліцею, серед яких відомостей про позивачку немає.

В той же час, цим наказом було оголошено простій частині працівників ліцею, у тому числі, позивачці ОСОБА_1 вчителю української мови та літератури, на 02.05.2022р. до завершення воєнного стану в Україні та скасування обмежувальних заходів.

Також цим наказом було покладено на відповідальних за ведення табелів осіб обов`язок табелювати дні із зазначенням простою (2/3 розміру посадового окладу).

Наказом №91-о від 30.05.2022р. «Про встановлення простою з 01.06.2022р.» за підписом директора ліцею О.Бітюцької, копія якого міститься в матеріалах справи, було продовжено простій з 01.06.2022р. до завершення воєнного стану в Україні та скасування обмежувальних заходів частині працівників ліцею, у тому числі, позивачці, а також покладено на відповідальних за ведення табелів осіб обов`язок табелювати дні із зазначенням простою (2/3 розміру посадового окладу).

Крім того, визначено довести наказ до відома працівників: за можливості розмістити на сайті закладу, за можливості ознайомити особисто під підпис, за неможливості оперативного особистого ознайомлення засобами комунікації.

Проте, в матеріалах справи немає підтвердження факту доведення до відома позивачки вказаних наказів.

В матеріалах справи міститься копія наказу №16-в від 30.05.2022р. «Про надання щорічної основної відпустки ОСОБА_1 », який підписаний директором ліцею О.Бітюцькою та яким надати ОСОБА_1 , вчителю української мови та літератури, частину щорічної основної відпустки з 13.06.2022р. по 06.07.2022р. на 24 календарні дні за період роботи з 01.09.2021р. по 31.08.2022р. на підставі заяви ОСОБА_1 та графіку відпусток 2022.

У графі «З наказом ознайомлена …. І.О.Баришпол» міститься підпис.

В той же час, цей підпис явно не відповідає підпису позивачки на інших документах, які містяться в матеріалах справи, тому колегія суддів погоджується з тим, що у суду першої інстанції були визначені ст. ЦПК України не брати вказаний недостовірний документ в якості доказу по справі.

В матеріалах справи відсутні докази подання позивачкою заяви про надання їй частини щорічної основної відпустки, який містить її підпис.

Крім того, відповідачем та третьою особою не надано пояснення, яким чином позивачка була особисто ознайомлена з цим наказом, перебуваючи поза межами Харківської області.

Ці обставини викликають розумні сумніви у справжності підпису позивачки.

Отже, суд визнає копію наказу №16-в від 30.05.2022р. «Про надання щорічної основної відпустки ОСОБА_1 » недопустимим доказом.

У табелі роботи вчителів ліцею за червень 2022 року, який затверджено директором ліцею О.Бітюцькою та копія якого міститься і матеріалах справи, наявні відомості про 8 днів простою у роботі позивачки (з 02.05.2022р. на підставі наказу №79 від 25.04.2022р.), а також відпустку з 13.06.2022 про 06.07.2022.

Наказом №1-к від 20.01.2023р. «Про призупинення трудових відносин» дія трудового договору з позивачкою була призупинена з 20.01.2023р. до відновлення можливості надати та виконувати роботу або до припинення чи скасування воєнного стану.

Наказом №21-к від 30.08.2023р. позивачка була звільнена з 31.08.2023р. у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Позивачка визнає, що ознайомлена з вищевказаними наказами від 20.01.2023р. та від 30.08.2023р.

У довідці №449 від 03.08.2023р. про середню заробітну плату (дохід), копія якої міститься в матеріалах справи, відсутня інформація про відпрацьовані дні за період з липня 2022 року по липень 2023 року.

Згідно з копією виданої відповідачем довідки про отримані доходи за період з квітня 2022 року по січень 2023 року позивачкою отримано заробітну плату за квітень 2022 року у розмірі 7888,70 грн., за травень 2022 року 4815,80 грн.

Така ж інформація міститься у копії виданої відповідачем довідки про отримані позивачкою доходи за період з квітня по травень 2022 року.

Згідно з копією виданої відповідачем довідки про отримані доходи за період з листопада по грудень 2022 року позивачці заробітна плата не нараховувалася.

Як вбачається з копії виписки від 01.09.2023р.з банківського рахунку позивачки, відкритого у АТ КБ «Приватбанк», відповідач здійснив наступні виплати заробітної плати позивачці:

- 12.01.2022р. 2563,91 грн. за грудень 2021р.,

- 14.01.2023р. 4000,00 грн.,

- 28.01.2022р. 8379,01 грн.,

- 28.01.2022р. 2136,58 грн.,

- 15.02.2022р. 4000,00 грн. за грудень 2021р.,

- 09.03.2022р. 8379,01 грн.,

- 11.03.2022р. 4000,00 грн.,

- 21.03.2022р. 8379,01 грн.,

- 31.05.2023р. - 8734,00 грн.,

- 30.08.2023р. 6000,00 грн.

Окрім виплат 12.01.2022р. у розмірі 2563,91 грн. та 15.02.2022р. у розмірі 4000,00 грн. решта виплат не містить зазначення періоду, за який виплачувалася заробітна плата.

Згідно з відомостями по особовому рахунку працівника ОСОБА_1 за серпень 2023 року відповідач нарахував їй 19035,12 грн., з яких 6700,00 грн. - допомога при скороченні та 12335,12 грн. компенсація за невикористані дня щорічної відпустки при звільненні.

Реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, який сформований 15.08.2023р. засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, містить відомості про заробіток позивачки у березні 2022 року 15571,08 грн. та 31 день трудових відносин, у квітні 2022 року 7414,78 грн. та 30 днів трудових відносин, у травні 2022 року 6973,92 грн. та 31 день трудових відносин.

Згідно з копією відомостей про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб у Пенсійному Фонді України від 06.07.2023р. відповідач є страхувальником як роботодавець, що сплачує єдиний соціальний внесок за позивачку як працівника.

Отже, під час розгляду справи на підставі вказаних доказів було правильно встановлено, що позивачка не була обізнана про оголошений у її роботі простій у квітні 2022 року, а наведені з цього приводу доводи скарги є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з вказаними у відзиві на апеляційну скаргу доводами про те, що накази керівника ліцею, якими суд обґрунтував свої висновки на день розгляду справи є чинними, відсутні підстави для їх визнання завідомо незаконними. Відповідач не надав до суду належних у допустимих доказів, що ухвалення вказаних наказів визнано судом злочинними. Покликання у доводах скарги, що керівник ліцею є колаборантом є недостатнім для висновку про незаконність тих наказів, на які покликався суд першої інстанції у своєму рішенні.

Також відповідачем не було спростовано доводи позивачки про виконання нею у квітні 2022 року роботи, у тому числі, проведення індивідуально-групових консультацій та шляхом дистанційної організації праці.

Відсутність наказу про проведення у ліцеї освітнього процесу у дистанційному режимі роботи сама по собі не свідчить про те, що такий процес не відбувався.

За відсутності інших доказів відсутності дистанційного освітнього процесу це може свідчить лише про недотримання закладом освіти відповідних нормативних актів, якими встановлюються вимоги до документального оформлення такого процесу.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Відділу освіти Куп`янської міської ради Харківської області залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 14 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 01 липня 2025 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді - Ю.М.Мальований

О.Ю.Тичкова