Справа №233/94/25
Провадження №2/932/63/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

27 червня 2025 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд м. Дніпра в складі: головуючого-судді Цитульського В.І., за участю секретаря судового засідання Підопригори Р.А., позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області, як органу опіки та піклування, Орган опіки та піклування- Виконавчий комітет Мирноградської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

Основні процесуальні рішення та дії.

02.01.2025 позивачем подано позов, у якому вона просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою віл 17.01.2025 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

19.05.2025 до суду надійшов висновок органу опіки і піклування.

Ухвалою суд від 09.06.2025 закрито підготовче провадження, призначено судове засідання.

Узагальнені доводи позивача.

Сторони є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 2019 року відповідач сином не цікавиться, його не виховує, не спілкується з ним та не надає матеріальної допомоги на утримання сина.

В судовому засідання позивач та її представник просили позов задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Узагальнені доводи відповідачів.

Відповідач відзиву не подав, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Узагальнені доводи органів опіки та піклування.

Орган опіки і піклування Кременчуцької міської ради Полтавської області надав висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також заяву у якій просив розглядати справу у їх відсутності.

Орган опіки та піклування Мирноградської міської ради проігнорував судовий розгляд.

Обставини, встановлені судом.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_4 , батьками якого є сторони спору ОСОБА_1 (на той час прізвище було « ОСОБА_6 ») та ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 22.07.2016 до 17.07.2020.

14.04.2020 Димитровським міським судом Донецької області видано судовий наказ про стягнення із відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_5 в розмір частки доходів.

Згідно відповіді Авдіївсько-Мирноградського ВДВС у Покровському районі Донецької області заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів на утримання сина ОСОБА_5 становить 191 041,86 грн.

Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб позивач з сином фактично проживають у місті Кременчуці.

Згідно інформації Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 ім. Валерія Доценка від 22.01.2024, ОСОБА_7 проживає матір`ю яка займається його вихованням, відвідує батьківські збори, бере участь у класних заходах, допомагає у ремонті. ОСОБА_3 жодного разу не відвідав навчальний заклад, сином не цікавився.

Згідно характеристики Малокохнівської гімназії №14 вихованням ОСОБА_4 займаються його мати та вітчим, вони беруть участь у житті класу. Батько вихованням сина не займається та не проявляє інтересу до його життя.

Згідно висновку органу опіки та піклування, було встановлено факт проживання дитини з матір`ю та її чоловіком, якого дитина сприймає як батька, факт відсутності у житті дитини відповідача.

Зокрема було опитано ОСОБА_5 , який називав своїм батьком « ОСОБА_8 », з яким проживає, хотів би мати його прізвище « ОСОБА_9 », також вказав, що не хотів би бачити тата «Діму» бо той ображав та бив маму.

Встановити місцезнаходження відповідача та опитати його органу опіки та піклування не вдалось, на виклики він не з`явився, за місцем реєстрації його не виявлено. Його співмешканка повідомила про те, що він переховується від правоохоронних органів, змінює номери телефонів, спільну дитину не виховую та не забезпечує, його місце знаходження їй не відоме.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили факт повної відсутність відповідача у житті ОСОБА_5 . Зокрема ОСОБА_10 зазначила, що з 2019 року до січня 2024 року позивач проживала з нею у Миронграді, при цьому відповідач не брав жодної участі у житті сина. Також свідок вказана що бачила відповідача, проте той не цікавився своїм сином.

За подання позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом.

Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).

Позбавлення особи її/його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька/матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання (рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти росії», заява № 70879/11).

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це, в першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Наведене узгоджується з правовими висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18), від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 09 листопада 2020 року у справі № 753/9433/17 (провадження № 61-3462св20), від 02 грудня 2020 року у справі № 180/1954/19 (провадження № 61-9754св20), від 17 січня 2024 року у справі № 735/308/21 (провадження № 61-10098св23), та багатьох інших.

У відповідності до приписів статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки суду.

На підставі наданих доказів встановлено, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти та не утримує її.

Вказана бездіяльність відповідача безперервно триває близько 6 років.

Будь яких обставин, які б перешкоджали відповідачу виконувати батьківські обов`язки не встановлено.

Як під час вирішення питання органом опіки та піклування так і під час судового розгляду відповідач не проявив інтересу до дитини, не заявив про намір налагодити стосунки.

Також судом встановлено відсутність фактичного зв`язку відповідача з дитиною, що вказує на той факт, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідатиме інтересам дитини.

З огляду на наведене суд приходить до переконання про задоволення позову.

Суд звертає увагу відповідача на наявність у нього права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав у випадку зміни його поведінки.

Розподіл судових витрат.

Оскільки суд задовольняє позов, із відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений нею судовий збір за подання позову.

На підставі наведеного та керуючись статтями 12, 81, 133, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовільнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав стосовно неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27.06.2025.

Суддя: В.І. Цитульський