Справа № 583/1200/25
07 липня 2025 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого Плотникова Н.Б.
при секретарі Логвиненко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Охтирка справу за позовом
Охтирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації
до Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ,
треті особи: Гетьманський національний природний парк, Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів
про усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження земельною ділянкою шляхом визнання незаконним та скасування рішення про надання у власність земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору оренди землі,
27.03.2025 р. ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
22.04.2025 р. від представника Гетьманського національного природного парку надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що Гетьманський національний природний парк, як установа, володіє усіма необхідними документами, які регламентують його створення, статус установи та земель, отримано дозвільні документи на розробку Проекту землеустрою, який на даний час знаходиться на стадії розробки. Разом з цим, на цей час межі Гетьманського національного парку визначені відповідно до Проекту створення. Знаходження спірної земельної ділянки в межах території Гетьманського національного природного парку підтверджується: листом Північної регіональної філії ДП «УкрДАГП» від 06.09.2021 р., яким підтверджено знаходження спірної земельної ділянки в межах земель, які входять до складу Гетьманського національного природного парку без вилучення у землекористувача на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Крім того, у вказаному листі зазначено, що визначення місця розташування зазначених земельних ділянок проводилось шляхом нанесення їх координат на індексно кадастрову карту та порівняння з картографічними матеріалами Проекту створення; витягом з Проекту організації території Гетьманського національного природного парку, де вказано про знаходження спірної земельної ділянки в межах кварталу 3 земель запасу Дмитрівської сільської ради згідно Плану лісонасаджень Великописарівського ПНДВ Гетьманського національного природного парку. Всупереч вищевказаному, рішенням Великописарівської селищної ради від 21.04.2021 р. №533 ОСОБА_2 було затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Дмитрівської сільської ради з наданням вказаної земельної ділянки у власність. Вважає, що в силу об`єктивних, видимих природних властивостей спірної земельної ділянки, Великописарівська селищна рада в особі її уповноважених представників, проявили необачність, оскільки володіла інформацією про те, що спірна земельна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду. Стверджує, що надання спірної земельної ділянки із земель природно-заповідного фонду у приватну власність, як земельної ділянки сільськогосподарського призначення, відбулося всупереч закону, а тому земельна ділянка підлягає поверненню до попереднього стану.
30.04.2025 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області, постановленою у відповідності до ч. 5 ст. 259 ЦПК України без виходу до нарадчої кімнати, залучено в якості законного представника неповнолітньої ОСОБА_2 її матір ОСОБА_1 .
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.05.2025 закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду.
В судове засідання прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали, справа розглядається в порядку заочного провадження.
Представник третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
В судове засідання сторони не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені. В зв`язку з чим справа розглядається відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відсутність учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов такого висновку.
Розпорядженням голови Великописарівської районної державної адміністрації від 09.10.2006 р. №373 погоджено місця розташування земельних ділянок в межах Великописарівського району, які складаються з земель державної власності загальною площею 6228,6 га (а.с. 103).
Рішенням одинадцятої сесії п`ятого скликання Сумської обласної ради від 04.04.2007 р. погоджено створення національного природного парку «Тростянецько-Ворсклянський» із земель державної власності на загальній площі 23360,1 га, з них у межах Охтирського району 11947,1 га, Тростянецького 5184,4 га, Великописарівського 6228, га (а.с. 101).

Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації від 23.05.2007 р. №278 погоджено місця розташування земельних ділянок національного природного парку «Тростянецько-Ворсклянський» з земель державної власності на загальній площі 23360,1 га (а.с. 102).

Указом Президента України від 27.04.2009 р. створено на території Великописарівського, Охтирського та Тростянецького районів Сумської області Гетьманський національний природний парк, який підпорядковано Міністерству охорони навколишнього природного середовища України. У постійне користування Гетьманському національному природному парку надані землі на території Дмитрівської сільської ради 189,3 га (а.с. 36 зворот - 37).

Рішенням Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області від 17.05.2005 р. погоджено пропозицію Державного управління екології та природних ресурсів в Сумській області щодо включення до складу національного природного парку природно-заповідного, лісового і водного фонду земель запасу на площі: з вилученням 222,9 га, без вилучення 214,7 га (а.с. 38, 108).

Розпорядженням голови Сумської обласної державної адміністрації від 28.11.2011 р. №776 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування за межами населених пунктів на території Великописарівського, Охтирського та Тростянецького районів Сумської області (а.с. 88).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 27.03.2013 р. №183-р надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (а.с. 86, 87).

Висновком відділу Держземагенства у Великописарівському району Сумської області Головного управління Держземаганства у Сумській області від 10.09.2013 р. №32 погоджено Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування за межами населених пунктів Гетьманському національному природному парку для забезпечення функціонування природно-заповітного фонду Гетьманського національного природного парку на території Великописарівської, Кириківської селищних рад, Вільненської, Дмитрівської, Добрянської, Солдатської, Катанської, Попівської, Рябинівської та Ямненської сільських рад Великописарівського району Сумської області (а.с. 89).

Згідно з інформацією Північної регіональної філії ДП «Українське державне аерогедезичне підприємство» від 06.09.2021 р. №362/01-09 земельна ділянка з кадастровим №:13:004:0229 знаходиться в межах земель, які входять до Гетьманського національному природному парку без вилучення у землекористувача на території Дмитрівської сільської ради Великописарівського району Сумської області. Визначення місця розташування зазначеної ділянки проводилось шляхом нанесення їх координат на індексно кадастрову карту та порівняння з картографічними матеріалами Проекту створення (Проект землеустрою щодо організації і встановлення меж Гетьманського національного природного парку на території Великописарівського, Охтирського, Тростянецького районів Сумської області) (а.с. 21-22).

Відповідно до Положення про Гетьманський національний природний парк, затвердженого Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 31.08.2020 р. №80, парк є територією природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також є бюджетною, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою і входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання (п.п. 1.1, 1.2). Право парку на постійне користування земельними ділянками оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (п. 1.7). Межі земельних ділянок, що перебувають у користування Парку встановлюються в натурі (на місцевості) та закріплюються межовими знаками в порядку, визначеному законодавством. Відомості про межі, цільове призначення, оцінку, угіддя земельних ділянок, що перебувають у користуванні Парку та про обмеження в їх використанні вноситься до Державного земельного кадастру у встановленому законодавством порядку та обов`язково враховуються при реконструкції та розвитку прилеглих територій (п.1.8). На території парку виділяються зони: заповідна, регульованої рекреації, стаціонарної рекреації, господарська (п.4.3). В межах господарської зони забороняються рубки головного користування і проводиться господарська діяльність, спрямована на використання покладених на Парк завдань, знаходяться населені пункти, об`єкти комунального призначення Парку, а також землі інших землевласників і землекористувачів, що включені до складу Парку, на яких господарська діяльність здійснюється з додержанням вимог та обмежень, встановлених для зон антропогенних ландшафтів біосферних заповідників (п.4.3.4). Підприємства, організації та установи, розташовані на території Парку та в суміжній зоні, проводять господарську діяльність з додержанням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища і несуть відповідальність за порушення режиму території Парку (п. 5.6.) (а.с. 27-34, 90-96).

Відповідно до картографічного матеріалу з «Проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж національного природного парку «Тростянецько-Ворсклянський» (Гетьманський НПП згідно з Указом Президента України № 774/2008) до складу парку на території Дмитрівської сільської ради без вилучення у землекористувачів передаються землі запасу площею 95,3 га, в тому числі сіножаті 39,1 га, пасовища 53,4 га, шляхи 1,2 га, заболочені землі, болота 1,6 га (рішення Дмитрівської сільської ради від 17.05.2005 «Про створення національного природного парку»).

З витягу із «Проекту організації території Гетьманського національного природного парку охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів», затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 31.12.2013 р. №562, землі на території Дмитрівської сільської ради загальною площею 95,3 га віднесено до господарської функціональної зони - 100% (а.с. 38 зворот - 39).

З протоколу другої технічної наради за підсумками польових лісовпорядних робіт, виконаних в Гетьманському національному природному парку Сумської області від 12.10.2012 р. вбачається, що було затверджено загальну площу Гетьманського національного природного парку, згідно з Указом Президента України №273/2009, яка складає 23360,1 га, а також розподіл її по використанню: землі без вилучення з користування - 11686,9 га, господарська зона 9109,9 га з яких на території Дмитрівської сільської ради - 95,3 га. По Великописарівському ДПНДВ встановлено наступні функціональні зони: загальна площа - 3024,3 га з них: заповідна зона 372,0 га, зона регульованої рекреації - 2482,7 га, зона стаціонарної рекреації - 10,4 га, господарська зона -159, 2 га. Передані без вилучення з користування земельні ділянки загальною площею - 11686,9 га з них господарська зона складає 9109, 9 га. Землі запасу сільських рад - Дмитрівська сільська рада -1-7 (квартал 3) - 95,3 га (а.с. 41 зворот - 46).

До матеріалів справи додано витяг із Проекту організації території Гетьманського національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів. План лісонасаджень Великописарівського ПНДВ Гетьманський НПП Сумської області, квартал 3, землі запасу Дмитрівської сільської ради. Місце розташування земельних ділянок переданих у приватну власність (а.с. 46 зворот -47).

21.04.2021 р. рішенням №533 четверного пленарного засідання шостої сесії восьмого скликання Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 1,7053 га - для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Дмитрівської сільської ради та надано у власність ОСОБА_2 дану земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :13:004:0229 (а.с. 26).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.03.2025 р. №417443039 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером №:13:004:0229 площею 1,7053 га за рішенням Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 21.04.2021 р. №533 зареєстрована за ОСОБА_2 , рішення про державну реєстрацію №59556168 від 29.07.2021 р. ОСОБА_3 Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, та передана в оренду ФГ «Братениця» за договором оренди від 10.08.2021 р. строком на 49 років, 4 місці, 21 день до 31.12.2070 р. (а.с. 18).

Відповідно до частини другої статті 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 4 ст. 42 ЦПК України).

Стаття 56 ЦПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 р. в справі №5023/10655/11, від 26.02.2019 р. в справі №915/478/18, від 27.02.2019 р. в справі №761/3884/18, від 13.11.2019 р. в справі №826/3115/17, від 05.10.2022 р. в справі №922/1830/19, зазначено, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема у цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що і в судовому процесі, зокрема у цивільному, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями в спірних правовідносинах (п. 35 постанови від 27.02.2019 р. в справі №761/3884/18). Тобто, під час розгляду справи в суді фактичною стороною в спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною в справі певний орган.

Пунктом 2 ст. 21 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України (в редакції на час виникнення правовідносин) обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» уповноваженими органами державного управління в галузі організації, охорони та використання природно-заповідного фонду є центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Гетьманський національний природний парк є територією природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, розташований за межами населених пунктів на території Великописарівської та Кириківської селищних рад, Вільненської, Дмитрівської, Добрянської, Солдатської, Катанської, Попівської, Рябинівської, Ямненської, сільських рад Великописарівського району Сумської області.

Отже, належним органом управління стосовно спірної земельної ділянки є Сумська обласна державна адміністрація, в інтересах якої прокурор і звернувся до суду.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано в ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає в здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Прокурор у позовній заяві на виконання статті 56 ЦПК України, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» обґрунтував підставу для представництва інтересів держави, зазначив, що звертався до Гетьманського національного природного парку та Сумської обласної державної адміністрації листами від 01.05.2024 р. №52/1-1761вих-24 та №52/1-1762вих-24, в яких виклав порушення вимог природоохоронного законодавства щодо незаконності відведення земельної ділянки природно-заповідного фонду й запропонував вжити заходи реагування до усунення цих порушень і повернення відповідної землі в розпорядження держави.

Гетьманський національний природний парки листом від 03.05.2024 р. №247/02-03 та Сумська обласна державна адміністрація листом від 10.05.2024 р. №01-22/0208 у відповідь на звернення прокурора констатували факт порушення вимог земельного та природоохоронного законодавства та просили прокурора вжити заходи представницького характеру, тобто не виявила наміру самостійно звернутися з позовом та не спростували твердження прокурора щодо виявлених порушень законодавства. Такі дії правильно оцінені прокурором як бездіяльність.

Отже, має місце неналежність здійснення захисту законних інтересів держави суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, що й зумовлює участь у справі прокурора.

Така правова позиція відповідає правовій позиції, викладеної у постанову Верховного Суду від 29.01.2025 р. в справі №575/606/21, провадження №61-10638св24.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини,як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Конституція України (ст.ст. 13, 14) визначає, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Прийняття рішення про передачу у приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (ст. 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі, відповідно, державної чи комунальної власності. У цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю у поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 14, 19 Конституції України).

До земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим (ст. 18 ЗК України).

Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (ч. 1 ст. 19 ЗК України).

Згідно із ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Відповідно до ст. 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Аналогічний зміст має ч. 1 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» (Закон № 2456-XII).

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (ст. 44 ЗК України).

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (ст. 45 ЗК України).

Статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення.

На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

За ст. 20 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» національні природні парки є природоохоронними, рекреаційними, культурно-освітніми, науково-дослідними установами загальнодержавного значення, що створюються з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність. На національні природні парки покладається виконання таких основних завдань: збереження цінних природних та історико-культурних комплексів і об`єктів; створення умов для організованого туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів та об`єктів; проведення наукових досліджень природних комплексів та їх змін в умовах рекреаційного використання, розробка наукових рекомендацій з питань охорони навколишнього природного середовища та ефективного використання природних ресурсів; проведення екологічної освітньо-виховної роботи.

Згідно із ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 150 ЗК України землі природно-заповідного фонду належать до особливо цінних земель.

У постанові від 20 червня 2023 року в справі № 554/10517/16-ц Велика Палата Верховного Суду (справа щодо захисту прав на земельну ділянку парку «Перемога», який є об`єктом природно-заповідного фонду та пам`яткою місцевого значення садово-паркового мистецтва) виснувала, що землі природно-заповідного фонду не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 31.08.2020 р. №80 затверджено Положення про Гетьманський національний природний парк.

Розділом 2 Положення передбачено, що Гетьманський національний природний парк створений з метою збереження, відтворення і раціонального використання типових та унікальних природних комплексів Лівобержного лісостепу, зокрема заплави річки Ворскли, що мають важливе природоохоронне, наукове, історико-культурне, естетичне, рекреаційне та оздоровче значення. До складу території парку входять: заказник загальнодержавного значення «Хухрянський», гідрологічний заказник загальнодержавного значення «Климентівський», гідрологічний заказник загальнодержавного значення «Бакирівський», гідрологічний заказник місцевого значення «Ямний», заповідне урочище «Литовський Бір», заповідне урочище «Нескучанська Дача», заповідне урочище «Залугове», заповідне урочище «Красне», заповідне урочище «Сумська діброва», заповідне урочище «Веселе», пам`ятка природи місцевого значення «Джерело Кремньове», гідрологічна, пам`ятка природи місцевого значення «Криничка».

Відповідно до частини п`ятої статті 111 ЗК України відомості про обмеження у використанні земель зазначаються у схемах землеустрою і техніко-економічних обґрунтуваннях використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектах землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, проектах землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, проектах землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), містобудівній документації, робочому проекті землеустрою. Відомості про такі обмеження вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною четвертою статті 7 Закон № 2456-XII межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства.

Межі Гетьманського національного природного парку не встановлені в натурі, що не заперечують учасники справи.

Однак частиною четвертою статті 7 Закону № 2456-XII також визначено, що до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проєктів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 31 грудня 2013 року № 562 затверджено Проєкт організації території Гетьманського національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів.

Згідно з інформацією Північної регіональної філії ДП «Українське державне аерогеодезичне підприємство» земельна ділянка з кадастровим номером :13:004:0229 знаходиться на землях природно-заповідного фонду, а саме на території Гетьманського національного природного парку. Оскільки проєкт землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування Гетьманського національного природного парку не затверджено у встановленому порядку, межі земельної ділянки нанесено на копію проєкту щодо організації і встановлення меж, які розташовані в межах національного природного парку «Тростянецько-Ворсклянський». До інформації додано карту з нанесенням меж земельної ділянки з кадастровим номером :13:004:0229 (а.с. 21-22).

Відповідно до інформації Сумської обласної державної адміністрації від 10 березня 2025 року земельна ділянка з кадастровим номером :13:004:0229 площею 1,7053 га входить до території Дмитрівського старостинського округу Великописарівської селищної ради Охтирського району та включена до меж Гетьманського національного природного парку та перебуває в межах земельного масиву, включеного до складу господарської зони Парку згідно з Проєктом організації території Гетьманського національного природного парку, охорони відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 31 грудня 2013 року № 562.

Таким чином, з моменту створення Гетьманського національного природного парку земельні ділянки, в межах яких він розташований, набули статусу земель природно-заповідного фонду.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно з функціональним зонуванням.

На території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку.

Зонування території національного природного парку, рекреаційна та інша діяльність на його території провадяться відповідно Положення про національний природний парк та Проекту організації території національного природного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів і об`єктів, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно з пунктом «в» ч. 4 ст. 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 46-1 ЗК України землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та положеннями про ці території, об`єкти.

Особливий режим охорони, відтворення і використання земель територій та об`єктів природно-заповідного фонду поширюється на всі розташовані в межах таких територій та об`єктів землі та земельні ділянки незалежно від форми власності та цільового призначення, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач не спростувала доказами ні належність виділеної їй земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду, ні її статус як особливо цінної землі, що перебуває під посиленою правовою охороною держави.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу (далі ЦК) України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Частинами 2, 3 ст. 152 ЗК України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно зі ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Водночас, ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Таким чином, спірну земельну ділянку передано у приватну власність з недотриманням вимог Земельного Кодексу України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України», відповідно до яких території та об`єкти природно-заповідного фонду можуть використовуватись лише у природоохоронних, науково-дослідних, оздоровчих та інших рекреаційних, освітньо-виховних цілях та для моніторингу навколишнього природного середовища, землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, належать до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачено законом.

На підставі вище вказаних обставин, наданих позивачем доказів, суд прийшов до висновку, що при наданні земельної ділянки кадастровим номером :13:004:0229 із земель природно-заповідного фонду державної власності у приватну власність, як земельної ділянки сільськогосподарського призначення, порушено вимоги земельного та природноохоронного законодавства, тому рішення четвертого пленарного засідання шостої сесії восьмого скликання Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області від 21.04.2021 р. №533 про надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1,7053 га прийняте всупереч вимогам законодавства, а тому позовні вимоги в частині визнання вказаного рішення незаконним та його скасування підлягають задоволенню.

Рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 15 жовтня 2019 року в справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року в справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року в справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)).

У постанові від 20 червня 2023 року в справі № 554/10517/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону № 2456-XII потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. За таких умов ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний позов.

Верховний Суд у постанові 18 грудня 2024 року в справі № 748/29/23 зазначив, що вказане стосується і тих випадків, коли право приватної власності на земельні ділянки природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення було зареєстровано на підставі неправомірних рішень про передачу таких земель у власність фізичних чи юридичних осіб.

У пункті 11.10 постанови від 20 червня 2023 року в справі № 633/408/18 (провадження № 14-86цс22) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимоги про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку за певних умов можна розглядати як вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, якщо саме ця реєстрація створює відповідні перешкоди.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 06 грудня 2023 року в справах № 925/1006/22 та № 906/296/23, від 14 серпня 2024 року в справі № 199/5267/22, від 22 травня 2024 року в справі № 391/666/21.

У постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року в справі № 715/196/21 (провадження № 61-19819св21) зазначено, що Чернівецька обласна державна адміністрація зареєструвала право власності на земельну ділянку, якою не вправі розпоряджатися, тому суди правильно виснували, що відновити становище, яке існувало до порушення, можливо шляхом скасування державної реєстрації права власності на землю.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 469/1044/17, від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц, від 11 вересня 2019 року в справі № 487/10132/14-ц, від 07 квітня 2020 року в справі № 372/1684/14-ц).

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Так як спірна земельна ділянка природно-заповідного фонду всупереч вимогам закону була передана в оренду ФГ «Братениця» за договором оренди від 10.08.2021 року, даний договір підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи, що у цій справі мета прокурора спрямована на відновлення власником володіння спірною земельною ділянкою природно-заповідного фонду, суд дійшов висновку, що заявлені прокурором позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 10.08.2021 р., укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Братениця», скасування рішення державного реєстратора Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області Лєпкової О.О. про реєстрацію права власності, повернення земельної ділянки з незаконного володіння ОСОБА_2 є належним і ефективним способом захисту порушених прав, в зв`язку з чим ці позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Охтирської міської ради Ткаченка Д.О. про державну реєстрацію договору оренди від 10.08.2021 р. та повернення земельної ділянки з незаконного користування ФГ «Братениця» суд дійшов такого висновку.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Спір у цій справі в частині позовних вимог про усунення перешкод Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації права оренди ФГ «Братениця» та повернення земельної ділянки з незаконного користування ФГ «Братениця» є спором про стверджуване порушення права та законного інтересу держави в особі Сумської обласної державної адміністрації з боку юридичної особи.

ФГ «Братениця» отримало в оренду спірну земельну ділянку, здійснюючи господарську діяльність.

Отже, з огляду на суб`єктний склад сторін справа в частині наведених вище позовних вимог віднесена до юрисдикції господарських судів, що виключає її розгляд у зазначеній частині в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням характеру правовідносин у цій справі, предмета спору та з`ясовані обставини, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі в частині позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Охтирської міської ради Ткаченка Д.О. про державну реєстрацію договору оренди від 10.08.2021 р. та повернення земельної ділянки з незаконного користування ФГ «Братениця».

Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 в справі №359/3373/16-ц (провадження №14-2цс21), у постановах Верховного Суду від 27.03.2024 в справі №369/473/15-ц (провадження №61-5275св22), від 31.01.2024 в справі №569/19798/20 (провадження №61-3534св22), постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12.06.2023 в справі №676/7428/19 (провадження №61-361сво22) та підтверджено в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2024 в справі №676/180/20 (провадження №14-16цс24).

Позивач має звернутися саме з указаними вимогами до ФГ «Братениця» в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим закриття провадження в справі в частині вимог до ФГ «Братениця» не порушує права позивача на судовий захист.

Така правова позиція відповідає правовій позиції, викладеної у постанову Верховного Суду від 29.01.2025 р. в справі №575/606/21, провадження №61-10638св24.

Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову, з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Так відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивачем при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір за одну вимогу майнового характеру у розмірі 3028,00 грн та п`ять вимог немайнового характеру у розмірі 15140,00 грн, а всього 18168,00 грн (а.с. 17).

Крім того, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 1514,00 грн за подання заяви про забезпечення позову (а.с. 59).

Суд дійшов висновку про задоволення 1/2 вимоги майнового характеру та чотири вимоги немайнового характеру, що стосуються відповідачів Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області та ОСОБА_2 , та закриття провадження у справі в частині позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Охтирської міської ради Ткаченка Д.О. про державну реєстрацію договору оренди від 10.08.2021 р. та повернення земельної ділянки з незаконного користування ФГ «Братениця».

Таким чином, відповідачі - Великописарівська селищна рада Охтирського району Сумської області та ОСОБА_2 в особі його законного представника ОСОБА_1 мають відшкодувати на користь позивача 15140,00 грн (1/2 вимоги майнового характеру в розмірі 1514,00 грн, чотири вимоги немайнового характеру в розмірі 12112,00 грн та 1514,00 грн за подання заяви про забезпечення позову), тобто по 7570,00 грн кожен.

Судовий збір у розмірі 4542,00 грн (1/2 вимоги майнового характеру в розмірі 1514,00 грн та одна вимога немайнового характеру в розмірі 3028,00 грн) підлягає поверненню з державного бюджету на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 263-265, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Охтирської окружної прокуратури задовольнити частково.

Усунути перешкоди Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :13:004:0229 площею 1,7053 га, яка розташована в адміністративних межах Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області (Дмитрівський старостинський округ) шляхом визнання незаконним та скасування рішення четвертого пленарного засідання шостої сесії восьмого скликання Великописарівської селищної ради від 21 квітня 2021 року №533 про надання ОСОБА_2 у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Усунути перешкоди Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :13:004:0229 площею 1,7053 га, яка розташована в адміністративних межах Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області (Дмитрівський старостинський округ), шляхом визнання недійсним договору оренди від 10 серпня 2021 року укладеного між ОСОБА_2 та Фермерським господарством «Братениця».

Усунути перешкоди Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :13:004:0229 площею 1,7053 га, яка розташована в адміністративних межах Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області (Дмитрівський старостинський округ), шляхом скасування рішення державного реєстратора Юнаківської сільської ради Сумського району Лєпкової Олени Олександрівни про реєстрацію права власності від 29 липня 2021 року №59556168 (запис про право власності №43233822 від 27 липня 2021 року).

Усунути перешкоди Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :13:004:0229 площею 1,229 га, яка розташована в адміністративних межах Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області (Дмитрівський старостинський округ), шляхом скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 59212813:13:004:0229 площею 1,7053 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, за категорією землі сільськогосподарського призначення.

Усунути перешкоди Сумській обласній державній адміністрації у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою із кадастровим номером :13:004:0229 площею 1,7053 га, яка розташована в адміністративних межах Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області (Дмитрівський старостинський округ), шляхом зобов`язання ОСОБА_2 повернути її з незаконного володіння на користь держави в особі Сумської обласної державної адміністрації.

Закрити провадження в справі у частині позовних вимог Охтирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації про скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Охтирської міської ради Ткаченка Дмитра Олександровича №45139897 від 17.11.2021 р. про державну реєстрацію договору оренди від 10.08.2021 р. та повернення земельної ділянки з незаконного користування Фермерського господарства «Братениця».

Стягнути з Великописарівської селищної ради Охтирського району Сумської області (Сумська область, Охтирський район, сел. Велика Писарівка, вул. Незалежності, 9а, ) на користь Сумської обласної прокуратури (м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, , МФО 820172, UA0002983, банк платника Держказначейська служба України м. Київ) 7570,00 грн (сім тисяч п`ятсот сімдесят грн 00 коп.) в рахунок відшкодування судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Сумської обласної прокуратури (м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, , МФО 820172, UA0002983, банк платника Держказначейська служба України м. Київ) 7570,00 грн (сім тисяч п`ятсот сімдесят грн 00 коп.) в рахунок відшкодування судових витрат.

Повернути Сумській обласній прокуратурі (м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 33, , МФО 820172, UA0002983, банк платника Держказначейська служба України м. Київ), судовий збір в розмірі 4542,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок дві грн 00 коп.) з державного бюджету сплачений відповідно до платіжної інструкції №432 (внутрішній номер 411398998) від 19 березня 2025 року на рахунок №UA0018538, відкритий в Казначействі України, код отримувача 37970404, призначення платежу: 101;0901010,2800;Судовий збір за подання позовної заяви до Охтирського міськрайонного суду Сумської області (в інтересах держави в особі Сумської обласної державної адміністрації до Великописарівської селищної ради, ОСОБА_2 , ФГ «Братениця»).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Охтирська окружна прокуратура, адреса: Сумська область, м. Охтирка, вул. Сумська, 12, код ЄДРПОУ/умовний код: 03527891.

Позивач: Сумська обласна державна адміністрація, адреса: м. Суми, майдан Незалежності, 2, .

Відповідач: Великописарівська селищна рада Охтирського району Сумської області, адреса: Сумська область, Охтирський район, сел. Велика Писарівка, вул. Незалежності, 9а, .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Законний представник неповнолітньої відповідачки: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Третя особа: Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів, адреса: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 35, .

Третя особа: Гетьманський національний природний парк, адреса: Сумська область, Охтирський район, м. Тростянець, вул. Вознесенська, 53-В, .

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Н.Б. Плотникова