КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-з/824/875/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове судове рішення)

14 липня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Ул`яновської О.В., у місті Києві, та за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт», поданою представником Божком Андрієм Володимировичем, на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року, постановлену під головуванням судді Ул`яновської О.В., у місті Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з відповідача заборгованості у розмірі 14 482,40 грн за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, організації служби консьєржів станом на 31 липня 2024 року, інфляційні втрати за період прострочення з 01 листопада 2019 року по 30 червня 2024 року в розмірі 4 914,48 грн, 3% річних за період прострочення з 01 листопада 2019 року по 30 червня 2024 року в розмірі 1 419,61 грн та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2024 року позов ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, організації служби консьєржів станом на 31 липня 2024 року в розмірі 14 482,40 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року відмовлено у прийнятті додаткового рішення за заявою представника ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» - Божка А.В..

Постановою Київського апеляційного суду від 04 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року скасовано та ухвалено по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» відмовлено. Стягнути з ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3 633,60 грн. Апеляційну скаргу ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт», подану представником Божком А.В., залишено без задоволення. Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року залишено без змін.

В подальшому, 09 червня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , яка була подана 08 червня 2025 року засобами електронного зв`язку через підсистему «Електронний суд», про ухвалення додаткового судового рішення, відповідно до якої просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» на його користь понесені ним судові витрати по справі № 759/9510/24 судовий збір у розмірі 121, 12 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 2 840, 00 грн. Стягнути з ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» на його користь понесені ним судові витрати при розгляді даної справи у розмірі 20 грн та судові витрати на правову допомогу в розмірі 25 588, 24 грн.

ОСОБА_1 вказує, що дана справа та справа № 759/9510/24 є взаємопов`язаними та стосуються одного й того ж спірного питання, що був вирішений постановою Київського апеляційного суду від 04 червня 2025 року.

На підтвердження понесених судових витрат у справі № 759/9510/24 зазначає, що надає квитанцію № 06495529 від 07 липня 2024 року на суму 121,12 грн про оплату судового збору, договір № 6 від 06 липня 2024 року та ордер серії AI № 1526734 від 06 липня 2024 року, акт виконаних робіт № 1 від 26 липня 2024 року, звіт про виконану роботу № 1 від 26 липня 2024 року на загальну суму 2840,00 грн.

Щодо витрат, понесених на правову допомогу у даній справі вказує, що під час розгляду справи він користувався правовою допомогою адвоката Лисканич Д.В., що підтверджується договором № 8 від 08 серпня 2024 року та ордером №159 1906 від 08 серпня 2024 року, відповідно до п. 4.2 якого передбачено гонорар за успіх, який розраховано як 10% від суми, що відмовлена ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт».

Наголошує, що ним була отримана платна послуга, а саме, запит із реєстру нерухомого майна від 13 лютого 2025 року, що становить 20, 00 грн та підтверджується квитанцією про оплату від 13 лютого 2025 року.

Зазначає, що додатково надає акт виконаних робіт № 1 від 07 червня 2025 року, звіт про виконану роботу № 1 від 07 червня 2024 року на загальну суму 25 588,24 грн.

На підставі викладеного, просить задовольнити заяву в повному обсязі.

25 червня 2025 року на адресу апеляційного суду від представника ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» - Божка А.В. надійшло заперечення, відповідно до якого просить залишити без задоволення заяву ОСОБА_1. про ухвалення додаткового рішення.

Заперечуючи проти доводів, викладених у заяві вказує, що ОСОБА_1. в порушення норм, передбачених ЦПК України не було подано заяви про свій намір подати докази понесених судових витрат ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

Разом з тим, до суду першої інстанції ОСОБА_1. не були подані докази понесених судових витрат. Такі докази ним були подані лише вже після апеляційного перегляду справи.

При цьому ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» вказує, що завищеним є розмір витрат, понесених ОСОБА_1 на правову допомогу, оскільки є неспівмірною із ціною позову, що становить 20 816, 49 грн та не підтверджується жодним платіжним документом про оплату ОСОБА_1 адвокату Лисканич Д.В. гонорару у даній цивільній справі у загальному розмірі 25588, 24 грн.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку,що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що дана справа Київським апеляційним судом розглядалася в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, то заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення слід розглядати в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення подано в строк, встановлений ст.141 ЦПК України.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, й після судових дебатів, але виключно за наявності сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Зазначене узгоджується з положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Апеляційний суд критично оцінює вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» на його користь понесені ним судові витрати по справі № 759/9510/24.

За приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналіз вказаної норми приводить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення, а відтак і її розгляд по суті здійснюється після ухвалення рішення суду.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, судом апеляційної інстанції не ухвалювалося рішення у справі № 759/9510/24. Апеляційний суд звертає увагу, що постанова Київського апеляційного суду від 04 червня 2025 року прийнята за наслідками розгляду рішення Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2025 року у справі № 759/15993/24 та ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 31 січня 2025 року у справі № 759/15993/24.

Таким чином, судові витрати, зокрема судовий збір та інші витрати, пов`язані з розглядом справи, стягуються в рамках тієї самої справи, в якій вони були понесені, і вирішуються судом при ухваленні рішення по суті спору.

Щодо витрат, понесених на правову допомогу у даній справі суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

ОСОБА_1 просить стягнути судові витрати, що були ним понесені при розгляді справи в суді першої та апеляційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в суді першої та апеляційної інстанції представляла Лисканич Д.В., що підтверджується копією договору про надання правової (адвокатської) допомоги від 08 червня 2024 року № 8 (а.с. 54, т.1). Суд апеляційної інстанції враховує, що під процесуальними документами, які були подані ОСОБА_1 міститься посилання на прізвище Лисканич Д.В ..

Відповідно до п. 1 вищевказаного договору Адвокат зобов`язується здійснювати представництво інтересів Клієнта пов`язаних із справою, яка мас місце по справі № 759/15993/24 по стягнення коштів за житлово-комунальні послуги із ОСОБА_1 в Святошинському районному суді міста Києва, Київському апеляційному суді та Верховному суді.

Відповідно до п.п. 4.1. Адвокат надає свої послуги на платній основі сума винагороди визначена у актах виконаних робіт. Сторони зазначили, що розмір оплати визначається у відповідності до витраченого часу в годинах. Сторони взяли за відправну точку розмір мінімальної плати станом на 01 січня 2024 року 7 100, 00 грн. Таким чином, вартість однієї години порівнює 2840, 00 гри, яка розрахована від мінімальної заробітної плати із коефіцієнтом 40%.

Підпунктом 4.2. визначено, що Сторони обумовили додатковий гонорар (гонорар успіху) у разі досягнення цілей представництва Клієнта, який складає 10 % від розміру суми, яка буде задоволена до стягнення із Відповідача. Датою досягнення мети є момент набрання законної сили судового рішення у справі.

До заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 було додано акт № 1 від 07 червня 2025 року виконаних робіт та сплачених коштів, відповідно до якого адвокатом Лисканич Д.В. ОСОБА_1 були надані наступні послуги у суді першої інстанції: 1. підготовка позиції, аналіз позовних вимог, підстав для нарахування комірних платежів ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» по справі 759/15993/24 в Святошинському районному Суді, в тому чисті складання відзиву на позовну заяву від 09 серпня 2024 року, вартість такої дії становить 4260, 00 грн; 2. заперечення на відповідь на відзив по позовній заяві по справі № 759/15993/24 від 19 серпня 2024 року, вартість такої дії становить 4 260, 00; 3. ознайомлення з матеріалами 21 січня 2025 року, які 21 січня 2025 року отримав (фотографував) у суді першої інстанції ОСОБА_1. для адвоката, вартість такої дії становить 2 840, 00 грн; 4. заперечення на Клопотання про розподіл судових витрат по справі № 759/15993/24, вартість такої дії становить 1420 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було подано відзив на позовну заяву (а.с. 45-55). Разом із відзивом на позовну заяву відповідачем у справі було долучено ордер про надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 - Лисканич Д.В. серії АІ № 1591906 від 08 серпня 2024 року (а.с. 53). У поданому відзиві відповідачем було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат (а.с. 47).

Судові витрати за такі дії як: заперечення на відповідь на відзив по позовній заяві у справі № 759/15993/24 від 19 серпня 2024 року, а також заперечення на клопотання про розподіл судових витрат у даній справі стягненню із позивача не підлягають. Подача таких процесуальних документів не є обов`язковою відповідно до положень ЦПК України, відтак витрати на їх підготовку не можуть вважатися необхідними та не підлягають компенсації за рахунок іншої сторони.

Рішенням ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява № 19336/04 встановлено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Доводи заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат за ознайомлення з матеріалами справи 21 січня 2025 року, які 21 січня 2025 року отримав (фотографував) у суді першої інстанції ОСОБА_1 для адвоката суд оцінює критично.

Із матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2025 року із матеріалами справи ознайомився саме ОСОБА_1 (а.с. 92). Встановити, що останній фотографував у суді першої інстанції матеріали справи для адвоката не вдається можливим, тому відшкодуванню не підлягає.

Отже, апеляційний суд вважає необґрунтованою вимогу відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в частині подачі заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву у даній справі, що становить 4 260, 00, ознайомлення з матеріалами 21 січня 2025 року, що становить 2 840, 00 грн, заперечення на клопотання про розподіл судових витрат у даній справі, що становить 1420 грн.

Так, понесені судові витрати ОСОБА_1 підлягають компенсації за розгляд справи у суду першої інстанції в сумі 4 260, 00 грн.

З акту № 1 від 07 червня 2025 року виконаних робіт та сплачених коштів, відповідно до якого адвокатом Лисканич Д.В. ОСОБА_1 були надані наступні послуги у суді апеляційної інстанції: 1. підготовка, складання апеляційної скарги на рішення від 14 січня 2025 року Святошинського суду міста Києва у справі № 759/15993/24, вартість такої дії становить 5 680, 00 грн; 2. відзив від 18 березня 2025 року на апеляційну скаргу позивача по ухвалі від 31 січня 2025 року щодо розподілу витрат на правову допомогу, вартість такої дії становить 1 420, 00 грн; 3. відповідь на відзив позивача від 03 квітня 2025 року в Апеляційному суді, вартість такої дії становить 2 840, 00 грн; 4. додаткові пояснення у даній справі від 14 квітня 2025 року, вартість такої дії становить 1 420, 00 грн.

Встановлено, що ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу (а.с. 119-147). В апеляційній скарзі останнім було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» (а.с. 184-188).

Судові витрати за такі дії як: відповідь на відзив позивача від 03 квітня 2025 року в Апеляційному суді та за додаткові пояснення у даній справі від 14 квітня 2025 року у даній справі стягненню із позивача не підлягають. Подача таких процесуальних документів не є обов`язковою відповідно до положень ЦПК України, відтак витрати на їх підготовку не можуть вважатися необхідними та не підлягають компенсації за рахунок іншої сторони.

Отже, апеляційний суд вважає необґрунтованою вимогу відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в частині подачі відповіді на відзив від 03 квітня 2025 року, що становить 2 840, 00 грн та в частині подачі додаткових пояснень у даній справі від 14 квітня 2025 року, що становить 1 420, 00 грн.

Так, понесені судові витрати ОСОБА_1 підлягають компенсації за рахунок позивача у справі за розгляд справи у суду апеляційної інстанції в сумі 7100, 00 грн.

Враховуючи викладене, сума судових витрат, яка була понесена ОСОБА_1 , що підлягає стягненню із ТОВ «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» в суді першої та апеляційної інстанції становить 12 808, 24 грн (4 260+7100+1448,24 (гонорар успіху)).

У заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 вказує, що ним була отримана платна послуга, а саме, запит із реєстру нерухомого майна, що становить 20, 00 грн та підтверджується квитанцією про оплату від 13 лютого 2025 року, проте дане Київський апеляційний суд не може брати до уваги з врахуванням наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

У матеріалах справи міститься квитанція на суму 20 грн (а.с. 147), проте встановити за який саме запит та в рамках якої справи вони були сплачені і чи пов`язані ці витрати з розглядом даної справи не вдається можливим.

Більш того квитанція про оплату №8c8d1180-f242-c7f2-40de-6dfefc3cbd82 на суму 20 грн. датована 13 лютого 2025 року, інформація із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видана ОСОБА_1 05 лютого 2024 року, що ставить під сумнів оплата відповідачем отримання вказаної послуги (а.с. 147, 134,135).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись статтями 133, 141, 270, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткову постанову, якою стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатуюча компанія «Основа Комфорт» (, 01135, м. Київ, вул. Златоустівська, буд.16) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 12 808, 24 грн (дванадцять тисяч вісімсот вісім гривень 24 копійки) як компенсацію витрат, понесених з оплати правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська Фінагеєв В.О.