Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я
4 липня 2025 року селище Романів
Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Грінчук-Степанюк З.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
У березні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (далі ТОВ «Коллект центр») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 10 серпня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №4184189 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.
За умовами якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти у сумі 5000,00 грн.
Водночас 10 серпня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агенство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів») та ОСОБА_1 було укладено договір позики №75343929 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, за умовами якого останній було надано грошові кошти у сумі 5000,00 грн
Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач своїм правом подати відзив не скористалася.
Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
У пунктах 5, 6 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №4184189, відповідно до умов якого останній надано кредит в розмірі 5000,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 9 вересня 2021 року, погодили проценти за користування кредитом в розмірі 1975,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Квитанцією підтверджується перерахування коштів на виконання договору №4184189 від 10 серпня 2021 року в розмірі 5000,00 грн.
28 грудня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» (далі ТОВ«Вердикт капітал») було укладено договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого фактор (ТОВ «Мілоан») передав у повному обсязі, а ТОВ «Вердикт капітал» прийняло у повному обсязі право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №4184189 від 10 серпня 2021 року, що підтверджується Реєстром боржників до цього договору.
10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт капітал» на підставі договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №4184189 від 10 серпня 2021 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору.
10 серпня 2021 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №75343929, за умовами якого останній надано позику в розмірі 5000,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 9 вересня 2021 року, погодили базову процентну ставку 1,99 %.
Договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором TThQOs1o9h.
Довідкою №КД-000007043/ТНПП від 31 січня 2025 року, яка видана товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінекспрес», підтверджується перерахування відповідачу коштів у розмірі 5000,00 грн 10 серпня 2021 року.
22 лютого 2022 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір факторингу № 22/02/2022, відповідно до якого останнє прийняло від фактора у повному обсязі право грошової вимоги, що належить ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за договором позики №75343929 від 10 серпня 2021 року, що підтверджується Реєстром боржників до цього договору.
10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт капітал» на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги відступило ТОВ «Коллект центр» право грошової вимоги, що належить кредитору за кредитними договорами, перелік яких міститься у реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором №75343929 від 10 серпня 2021 року, що підтверджується витягом з Реєстру боржників до цього договору.
Відповідно до вимог статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень частин 1-4 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 1статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частина 2 статті 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином ( відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором ( статті 514 ЦК України).
Згідно частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановлені договором.
При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
«право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання»;
Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням трьох процентів річних є правом кредитора, яким він наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №4184189 від 10 серпня 2021 року, суд виходить з наступного.
За кредитним договором відповідачу було надано 5000,00 грн, які він частково погасив та згідно розрахунку заборгованість за основним зобов`язанням за цим договором становить 3822,00 грн. Проценти за договором нараховані за період з 10 серпня 2021 року по 13 грудня 2021 року та з урахуванням сплати заборгованість за процентами становить 7384,17 грн. Разом з тим, строк надання кредиту відповідно до договору становив 30 днів, тобто до 9 вересня 2021 року. Доказів того, що позичальник скористувався своїм правом на продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор продовжив строк дії кредиту. Таким чином суд вважає що відсутні підстави для стягнення заборгованості зі сплати процентів нарахованих після 9 вересня 2021 року.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що проценти підлягають нарахуванню за період з10 серпня 2021 року по 9 вересня 2021 року в розмірі 1875,00 грн. Водночас відповідач відповідно до розрахунку погашав заборгованість по процентам в розмірі 2458,00 грн. Отже проценти за договором позики відповідачем повністю сплачені та стягненню не підлягають, а також частково сплачена заборгованість за наданими кредитними коштами 583 грн (2458-1875=583грн). Таким чином за кредитним договором заборгованість за основним зобов`язанням, з урахуванням сплати, яка відображена в розрахунку заборгованості, становить 3239,00 грн (5000-583- 150-242-138-201-447=3239) та підлягають стягненню з відповідача.
При вирішені питання щодо стягнення 3% річних за період з 22 лютого 2022 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 0,82 грн , суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» 3% річних в розмірі 0,82 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за договором позики №75343929 від 10 серпня 2021 року, суд виходить з наступного.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що проценти підлягають нарахуванню за період з10 серпня 2021 року по 9 вересня 2021 року в розмірі 2985,00 грн. Водночас відповідач відповідно до розрахунку погашав заборгованість в розмірі 4338,20 грн. Отже проценти за договором позики відповідачем повністю погашені та стягненню не підлягають, а також частково сплачена заборгованість за наданою позикою в розмірі 1353, 20 грн (4338, 20 2985). Таким чином за договором позики заборгованість за основним зобов`язанням становить 3646,80 грн (5000-1353,20) та підлягає стягненню з відповідача.
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за процентами, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
Позивачем не надано доказів пролонгації строку кредитування.
Проте, вказана обставина не позбавляє позичальника обов`язку повернути позивачеві фактично отримані ним кредитні кошти та проценти нараховані в межах строку кредитування.
Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит №4184189 від 10 серпня 2021 року в розмірі 3239,82 грн (3239,00 +0,82) та заборгованості за договором позики №75343929 від 10 серпня 2021 року в розмірі 3646,80 грн, а всього разом 6886,62 грн.
Згідно частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).
Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК України).
Із матеріалів справи вбачається, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді в розмірі 9000,00 грн, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 1 липня 2024 року, заявкою на отримання юридичної допомоги №39 від 1 березня 2025 року, витягом з акту №6 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року, платіжною інструкцією від 4 квітня 2025 року.
Відповідно до частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Враховуючи вищевикладене, на підставі статті 141 ЦПК України, оскільки судом задоволено позов частково, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 425,23 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1579,87 грн.
Керуючись статтями 525, 526, 546, 549, 610, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України, статтями 10-13, 76, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд,-
Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук