Справа № 645/6203/23
№ провадження 2/646/1031/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року м.Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

при секретарі - Герко Є.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Стрикаль М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некомерційне підприємство « Центр медичної реабілітації та паліантивної допомоги дітям» «Берегиня» Харківської обласної ради (Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини №3») про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некомерційне підприємство « Центр медичної реабілітації та паліантивної допомоги дітям» «Берегиня» Харківської обласної ради (Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини №3») про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, мотивуючи свої вимоги тим, що малолітній ОСОБА_2 перебуває на обліку Служби у справах дітей по Немишлянському району, як такий, що опинився у складних життєвих обставинах.

Батьки малолітнього ОСОБА_2 , відповідачі по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 самоусунилися від виконання батьківських обов`язків ще до повномасштабної війни з боку російської федерації проти України. Мати ОСОБА_6 , ОСОБА_3 до свого повноліття перебувала під опікою у громадянки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка не була в родинних зв`язках з відповідачем. ОСОБА_7 завжди підтримувала зв`язок зі Службою у справах дітей по Немишлянському району щодо ОСОБА_3 , а також після настання повноліття ОСОБА_3 , повідомила про її вагітність та попереджала, що дитина в майбутньому може бути покинута ОСОБА_3 , бо вона веде непорядний спосіб життя.

Так, 01.12.2021 року, ОСОБА_7 в телефонному режимі повідомила ССД по Немишлянському району, що ОСОБА_3 покинула дитину вдома та не виходить на зв`язок. Також, наголосила на тому, що за віком та станом здоров?я не має змоги здійснювати самостійно нагляд за новонародженою дитиною, тому виникло питання прийняти міри відносно малолітнього ОСОБА_6 . 01.12.2021 року, спеціалістами ССД по Немишлянському району було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 за адресою перебування малолітнього ОСОБА_2 ..

За результатом обстеження, було складено Акт проведення рівня безпеки дитини від 01.12.2021 року, з якого вбачається, що малолітній ОСОБА_2 був покинутий на сторонню жінку, ОСОБА_7 . Також було складено Акт обстеження умов проживання, з якого вбачається: трикімнатна квартира, санітарний стан житла задовільний, в квартирі чисто, квартира обладнана побутовою та відео технікою.

Відповідачка по справі покинула свого сина на сторонню жінку. Протягом певного часу не з`являється, не цікавиться його життям і здоров`ям. В результаті було прийнято рішення задля виклику працівників поліції, які склали Акт органу внутрішніх справ України про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 01.12.2021 року в присутності ОСОБА_7 та спеціалістів ССД по Немишлянському району, які вилучили дитину з дому та доставили до КНП ХОР «Обласна дитяча інфекційна клінічна лікарня».

Подалі, з адміністрації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня 24» Харківської міської ради надійшло повідомлення, що 01.12.2021 року згідно Акту органу внутрішніх справ України про підкинуту чи знайдену дитину в КНП ХОР «Обласна дитяча інфекційна клінічна лікарня» була доставлена дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 02.12.2021 року хлопчик переведений в стаціонарне відділення КНП «МДКЛ № 24» ХМР з діагнозом: гострий бронхіт.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 19.01.2022 № 12 «Про реєстрацію народження, подовження строку перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей» малолітнього ОСОБА_2 влаштовано до КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 3», де і перебуває на сьогоднішній день.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до ССД по Немишлянському району стосовно повернення на виховання та спільне проживання малолітнього ОСОБА_8 . Спеціалістами ССД по Немишлянському району відповідачу ОСОБА_3 були надані роз`яснення щодо збору повного необхідного пакету документів; щодо облаштування кімнати для проживання та розвитку дитини. Але зі свого боку ОСОБА_3 не вчинила жодних дій, задля повернення дитини в родину. Батько дитини, ОСОБА_5 олги, не звертався жодного разу.

Вищевказане свідчить про те, що батьки ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ухиляються від виховання та утримання сина. Це вказує про їх халатне ставлення до своєї дитини, до її долі, розвитку, здоров`я та життя в цілому, а також фактичним, самоусуненням від виконання прямих батьківських обов`язків, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Стрикаль М.В. до суду подано відзив на позовну заяву з якого вбачається, що відповідач не згодна з позовом оскільки вона сумлінно виконувала свої батьківські обов`язки та в межах своїх можливостей намагалася дати дитині все необхідне. ОСОБА_3 постійно цікавиться здоров`ям та розвитком своєї дитини, тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивачем до суду надано відповідь на відзив з якого вбачається, що у відзиві відповідач вказує, що сумлінно виконувала свої батьківські обов`язки, але жодним чином цього не підтверджує, належні докази відсутні. Відповідач покинула свого сина ОСОБА_6 на сторонню жінку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та протягом певного часу не з`являлася до дитини, не цікавилася його життям і здоров`ям. Під час відвідування дитини за місцем проживання ОСОБА_7 , зважаючи на те, що дитина фактично залишилась без батьківського піклування, тобто була покинута на сторонню особу, спеціалісти ССД по Немишлянському району здійснили виклик працівників патрульної поліції, які склали Акт органу внутрішніх справ України про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 01.12.2021. Відповідач з часом звернулась до Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі-ССД по Немишлянському району) з приводу повернення дитини в сім`ю. ОСОБА_9 було роз`яснено процедуру повернення дитини, та надано перелік документів, який необхідно зібрати, та подати до ССД по Немишлянському району з відповідною заявою. Однак за весь період, як дитина була доставлена до лікувального закладу і до сьогодні, тобто вже протягом 2,5 років певний пакет документів задля повернення дитини в сім`ю відповідачем до ССД по Немишлянському району не надано, тобто ОСОБА_10 не доклала жодних зусиль для якнайскорішого повернення своєї дитини, як про це вказано у відзиві. Належні докази спростування до відзиву не долучено. Доданий відповідачем до відзиву лист Служби у справах дітей по Немишлянському району від 21.03.2022 року вказує, що відповідач може скористуватися своїм правом на повернення дитини в сім`ю. В свою чергу, наявний на руках оригінал даного листа, підтверджує бездіяльність відповідача з приводу бажання та повернення дитини в цілому, тобто її пряме свідоме небажання на реалізацію свого права. З наданих роздруківок месенджеру Viber відповідача, вбачається, що ОСОБА_3 , представника дитячого закладу постійно просить його «клацнуть» з основною метою помилуватися дитиною. З урахуванням того, що відповідач бачить дитину, з одної Із переписок вбачається, що ОСОБА_11 пропонує передати памперси і бутилочки, що свідчить про її необізнаність про загальний стан дитини, про віковий розвиток ОСОБА_12 , оскільки вважаючи вік дитини, він харчується вже самостійно продуктами харчування за віком та користується дитячим туалетом/горшиком).

Також, з листування не вбачаються якісь пориви, бажання матері повернення дитини в сім`ю на спільне проживання. Таким чином вбачається, що відповідач не вчиняє жодних дій задля повернення дитини в сім`ю, будь-яких звернень до ССД по Немишлянському району відсутні, пакет документів задля повернення дитини в сім`ю не надається протягом 2,5 років. Належні та допустимі докази відсутні.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 10.11.2023 року матеріали вищевказаної цивільної справи передані за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2024 року, позовну заяву передано для розгляду судді Литвинову А.В.

Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Литвинова А.В. від 08.01.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в загальному порядку.

У зв`язку з тривалим перебуванням судді Литвинова А.В. на лікарняному та у відпустці, на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 26.08.2024 р., справу передано до провадження судді Білінської О.В..

На підставі розпорядження керівника апарату Червонозаводського районного суду м. Харкова № 02-07/07 від 15.01.2025 відповідно до п. п. 2.3.50 п. 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 645/6203/23.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 16.01.2025 року, головуючим у справі визначено суддю Клімову С.В..

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2025 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача Побережська Ю.Г. підтримала вимоги позову надавши пояснення аналогічні позову. Також вказала, що оскільки комунальний заклад куди було поміщено дитину після початку війни було евакуйовано до Литви то дитина на теперішній час знаходиться за кордоном. У вказаному закладі діти можуть знаходиться до 3- х років.

Представник відповідача ОСОБА_3 , адвокат Стрикаль М.В. у судовому засіданні позов не визнав, підтримав відзив на позовну заяву. Вказав, що з квітня травня 2022 року відповідачка перебуває у Франції, на теперішній час не працює, отримує соціальні виплати. Представник вказав, що у нього відсутні докази, що відповідачка намагалася повернути дитину, спілкується з нею, цікавиться її станом здоров`я та розвитком.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Направлені на його адресу судові повідомлення повернулися до суду з відмітками « адресат відсутній».

У відповідності до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Крім того відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України, судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідомо, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом.

3-тя особа: у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши представника позивача, представника відповідача, з`ясувавши думку 3-ї особи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Так, свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану СМУМЮ ( м. Харків) від 26.06.2021 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджено, що батьками дитини є мати - ОСОБА_3 , батько ОСОБА_4 .

01.12.2021 року, спеціалістами ССД по Немишлянському району було здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 за адресою перебування малолітнього ОСОБА_2 ..

За результатом обстеження, було складено Акт проведення рівня безпеки дитини від 01.12.2021 року, з якого вбачається, що малолітній ОСОБА_2 був покинутий на сторонню жінку, ОСОБА_7 . Також було складено Акт обстеження умов проживання, з якого вбачається: трикімнатна квартира, санітарний стан житла задовільний, в квартирі чисто, квартира обладнана побутовою та відео технікою.

Було встановлено, що відповідачка по справі покинула свого сина на сторонню жінку. Протягом певного часу не з`являється, не цікавиться його життям і здоров`ям. В результаті було прийнято рішення задля виклику працівників поліції, які склали Акт органу внутрішніх справ України про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 01.12.2021 року в присутності ОСОБА_7 та спеціалістів ССД по Немишлянському району, які вилучили дитину з дому та доставили до КНП ХОР «Обласна дитяча інфекційна клінічна лікарня».

Подалі, з адміністрації КНП «Міська дитяча клінічна лікарня 24» Харківської міської ради надійшло повідомлення, що 01.12.2021 року згідно Акту органу внутрішніх справ України про підкинуту чи знайдену дитину в КНП ХОР «Обласна дитяча інфекційна клінічна лікарня» була доставлена дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 . 02.12.2021 року хлопчик переведений в стаціонарне відділення КНП «МДКЛ № 24» ХМР з діагнозом: гострий бронхіт.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 19.01.2022 № 12 «Про реєстрацію народження, подовження строку перебування та влаштування малолітніх дітей до закладів для дітей» малолітнього ОСОБА_2 влаштовано до КНП ХОР «Обласний будинок дитини № 3», де і перебуває на сьогоднішній день.

З висновку щодо відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 № 382 від 02.11.2023 року вбачається, що Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків.

З відповіді Комунального некомерційного підприємства « Центр медичної реабілітації та паліантивної допомоги дітям» «Берегиня» Харківської обласної ради за № 80 від 05.05.2025 року вбачається, що адміністрація повідомляє, що за інформацією лікаря-педіатра Валентини Урбоніене за час коли вона є супроводжуючою особою вихованців закладу у Литовській Республиці, з 14.12.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати малолітньої дитини ОСОБА_2 , дзвонить 1-2 рази на місяць - 8 разів за 5 місяців, цікавиться станом здоров`я та справами дитини. ОСОБА_4 , батько дитини ОСОБА_2 , за цей час не зателефонував ні разу. За час перебування у будинку дитини батьки ОСОБА_6 не провідували. У період 2022-2024 батько тричі передавав подарунки дитині та телефонував.

Батьки малолітнього ОСОБА_2 бажання забрати дитину в сім`ю не виявляли та до закладу не зверталися.

З наданих представником відповідача роздруківок месенджеру Viber, вбачається, що ОСОБА_3 , представника дитячого закладу постійно просить його сфотографувати та питає про його стан.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 8 Закону України Про охорону дитинства передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Основними підставами для відібрання дитини є: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України).

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц.

Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачає, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання.

Указана норма включає як право батьків на вжиття заходів для повернення дитини, так і обов`язок національних органів влади вживати такі заходи. Зазначене застосовується не лише у справах, пов`язаних із обов`язковим відібранням дітей на державне утримання та вжиттям заходів соціального захисту, а також у справах, у яких між батьками та іншими членами сім`ї дитини виникає спір щодо спілкування з дитиною та її проживання (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хокканен проти Фінляндії» від 23 вересня 1994 року).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

При вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини.

Відібрання дитини - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати (постанова Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 703/297/16-ц, від 12 червня 2023 року у справі № 461/2084/20, від 21 лютого 2024 року у справі № 679/306/22).

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини (частина третя статті 170 СК України).

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками (наприклад, той з батьків, хто був психічно хворим, видужав, батьки перестали бути хронічними алкоголіками або наркоманами), суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини.

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок № 866).

Згідно з пунктом 31 Порядку № 866 дитина, яка залишилася без батьківського піклування, у тому числі дитина, розлучена із сім`єю, тимчасово може бути влаштована у сім`ю родичів, знайомих.

Дитина, в якої є родичі або інші особи, з якими в неї на момент залишення без батьківського піклування склалися близькі стосунки (сусіди, знайомі) та які бажають залишити її на виховання у своїй сім`ї, може перебувати в їх сім`ї до прийняття рішення про влаштування дитини. Підставою для тимчасового перебування дитини в сім`ї родичів або інших осіб, з якими у неї склалися близькі стосунки, є наказ служби у справах дітей про тимчасове влаштування дитини, виданий на підставі: заяви особи про надання згоди на тимчасове влаштування в її сім`ю дитини, а також копія паспортного документа або посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, або довідки про звернення за захистом в Україні; акта обстеження умов проживання особи; згоди дитини (якщо вона може висловити свою думку) у вигляді її письмової заяви, написаної власноручно в присутності посадової особи, яка приймає документи, про що робиться відмітка на заяві із зазначенням прізвища, імені, по батькові, підпису посадової особи та дати; письмової згоди всіх повнолітніх членів сім`ї, що проживають разом із особою, яка надала згоду на тимчасове влаштування в її сім`ю дитини для проживання на одній житловій площі, написаної власноручно в присутності посадової особи, яка приймає документи, про що на заяві робиться відмітка із зазначенням прізвища, імені, по батькові, підпису посадової особи та дати.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень відповідача, вимога цього відповідача заслуговує на довіру.

Судом встановлено, що у відзиві відповідач вказує, що сумлінно виконувала свої батьківські обов`язки, але жодним чином цього не підтверджує, належні докази відсутні. Відповідач покинула свого сина ОСОБА_6 на сторонню жінку, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та протягом певного часу не з`являлася до дитини, не цікавилася його життям і здоров`ям. Під час відвідування дитини за місцем проживання ОСОБА_7 , зважаючи на те, що дитина фактично залишилась без батьківського піклування, тобто була покинута на сторонню особу, спеціалісти ССД по Немишлянському району здійснили виклик працівників патрульної поліції, які склали Акт органу внутрішніх справ України про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 01.12.2021. Відповідач з часом звернулась до Служби у справах дітей по Немишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі-ССД по Немишлянському району) з приводу повернення дитини в сім`ю. ОСОБА_9 було роз`яснено процедуру повернення дитини, та надано перелік документів, який необхідно зібрати, та подати до ССД по Немишлянському району з відповідною заявою. Однак за весь період, як дитина була доставлена до лікувального закладу і до сьогодні, тобто вже протягом 2,5 років певний пакет документів задля повернення дитини в сім`ю відповідачем до ССД по Немишлянському району не надано, тобто відповідачка не доклала жодних зусиль для якнайскорішого повернення своєї дитини. На даний час відповідач перебуває у Франції, не є працевлаштованою, отримує соціальні виплати, однак протягом тривалого часу не вчиняє жодних дій задля повернення дитини в сім`ю, будь-яких звернень до ССД відсутні.

Таким чином враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд виходить із пріоритету якнайкращих інтересів дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, та приходить до висновку про наявність підстав для відібрання дитини від відповідачів без позбавлення їх батьківських прав, що в подальшому не позбавляє останніх звернутись до суду із заявою про повернення дитини.

За вказаних обставин, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати стягуються з відповідачів на користь держави.

Керуючись ст.ст. 11, 12 13, 78, 79, 89, 200, 206, 264, 265, 351, 352, 354, 355, ЦПК України, ст. ст. 150, 164,170 Сімейного Кодексу України, Законом України « Про охорону дитини» суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне некомерційне підприємство « Центр медичної реабілітації та паліантивної допомоги дітям» «Берегиня» Харківської обласної ради (Комунальне некомерційне підприємство Харківської обласної ради «Обласний будинок дитини №3») про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задовольнити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн по 536,80 грн з кожного.

Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Суддя С.В. Клімова