Справа № 204/6316/25
Провадження № 2-з/204/51/25 р.
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі головуючої судді Самсонової В.В., розглянувши в письмовому провадженні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі № 204/6316/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , Державний реєстратор Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інга Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталія Дем`янівна про визнання договору недійсним та визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра перебуває позовна заява за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , Державний реєстратор Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інга Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталія Дем`янівна про визнання договору недійсним та визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора.

07 липня 2025 року представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення зазначеного позову.

В заяві про забезпечення позову представник позивача просив накласти арешт на 77/300 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , і складається з: в житловому будинку літ. А-1 поз. 3-1 - коридор, поз. 3-2 - санвузол, поз. 3-3 - кухня, поз. 3-4 - житлова, поз. 3-5 - житлова, загальна площа 62,2 кв. м., житлова 42,5 кв.м., з прибудовою літ. а-1, прибудовою літ. а1-1, ганок літ. а, літ. Б - погріб з шийкою, літ. Е - сарай, вольєр літ. Л, теплиці №13, №14, №15, в загальному користуванні №1-12, І-ІІ споруди; заборонити ОСОБА_4 , а також будь-яким фізичним та юридичним особам, які діють від імені та в інтересах ОСОБА_4 на будь-яких правових підставах, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, здавання в оренду, або на будь-яких інших правових підставах, що передбачають набуття третіми особами будь-яких прав щодо спірного майна, перепланування, переобладнання, капітальний ремонт, реконструкцію, поділ, виділ, зміну адреси, внесення до статутного капіталу будь-якого товариства, проведення будь-яких реєстраційних дій відносно нерухомого майна, а саме 77/300 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_2 , є власником 59/100 житлового будинку садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта 101. Відповідно до даних інформаційної довідки №412668701 від 11.02.2025 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно співвласниками житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_2 , розмір частки 59/100; ОСОБА_5 , розмір частки 46/300; ОСОБА_3 , розмір частки 77/300. При цьому, опис об`єкта нерухомості включав: літ. А-1 - житловий будинок загальною площею 90,6 кв.м., житловою площею 58,5 кв.м., з прибудовою літ. а-1, прибудовою літ. а1-1, ганок літ. а, літ. Г-1 - житловий будинок загальною площею 77,3 кв.м., житловою площею 46,1 кв.м., з прибудовою літ. Г-1, ганком літ. Г, літ. Б - погріб з шийкою, літ. В - вбиральня, літ. Е - сарай, літ. Ж - сарай, літ. З - погріб з шийкою, літ. И - гараж, літ. К - гараж, поз. №1-11, І-ІІ -споруди. Але за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що 18.03.2025 року державним реєстратором Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інгою Миколаївною було прийнято рішення, індексний номер 77878242, яким змінено опис об`єкту нерухомого майна, зокрема зареєстровано зміну житлової площі літери А-1, а опис доповнено літерою Л - вольєр, поз. 12 - споруда, поз. №13, 14, 15 - теплиці. Не зважаючи на те, що зокрема теплиці збудовані за власні кошти позивача, вони безпідставно та протиправно були зареєстровані за ОСОБА_3 . 20 травня 2025 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_4 договір дарування 77/300 частин житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталією Дем`янівною за реєстровим №533. Як вбачається із вказаного договору дарування, 77/300 частини житлового будинку складається з: в житловому будинку літ. А-1 поз. 3-1 - коридор, поз. 3-2 - санвузол, поз. 3-3 - кухня поз. 3-4 - житлова поз. 3-5 - житлова, загальна площа 62,2 кв. м., житлова 42,5 кв.м., з прибудовою літ. а-1, прибудовою літ. а1-1, ганок літ. а, літ. Б - погріб з шийкою, літ. Е - сарай, вольєр літ. Л, теплиці №13, №14, №15, в загальному користуванні №1-12, І-ІІ споруди. При цьому, вказаний договір дарування є удаваним правочином, який укладений з метою приховування дійсного договору купівлі - продажу з метою уникнення вимоги закону про першочерговий продаж частки у праві власності іншим співвласникам домоволодіння. Дійсний намір ОСОБА_3 на продаж вказаного майна підтверджується тим, що в інтернеті були розміщені оголошення про продаж майна. Крім того, на об`єкті нерухомого майна ведуться ремонтні роботи, які не погоджуються з іншими співвласниками домоволодіння, що може вплинути на співвідношення часток у спільній частковій власності, на предмет спору та ускладнити виконання майбутнього рішення суду у даній справі в разі задоволення позовних вимог. За таких обставин, вжиття заходів забезпечення позову - це реальна гарантія захисту законних прав позивача, виходячи із розумності, обґрунтованості та адекватності вимог і збалансованості інтересів сторін у справі.

Заява про забезпечення позову передана судді Самсоновій В.В. 07 липня 2025 року цивільною канцелярією суду.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання.

Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

З матеріалів установлено, що позивач звернувся до суду із позовом, відповідно до якого просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інги Миколаївни від 18.03.2025 року, індексний номер 77878242; визнати недійсним договір дарування 77/300 частин житлового будинку, посвідчений 20 травня 2025 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталією Дем`янівною за реєстровим №533, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 79007362 від 20.05.2025 року.

До заяви долучено скріншоти, з яких убачається, що в інтернеті розміщено оголошення про продаж частинки будинку.

Враховуючи вищенаведене, суд звертає увагу на те, що позивач звернувся із позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інги Миколаївни від 18.03.2025 року, індексний номер 77878242; визнання недійсним договір дарування 77/300 частин житлового будинку, посвідчений 20 травня 2025 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталією Дем`янівною за реєстровим №533, та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 79007362 від 20.05.2025 року, при цьому існує імовірність в будь-який момент розпорядження квартирою відповідачем, у тому числі шляхом відчуження, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалено на користь позивача.

Частина 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За змістом наведеного, жодне з положень Конвенції не може бути витлумачене як таке, що легітимізує набуття права власності одним суб`єктом за рахунок протиправного позбавлення майнового права іншого суб`єкта, із відмовою, до того ж, у можливості захисту порушеного права. Кожен, чиї права та свободи було порушено має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (Статті 13 і 14 Конвенції).

Окрім національного законодавства, також і прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

З приписів норм цивільно-процесуального законодавства України вбачається, що процесуальне законодавство обумовлює допустимість застосування заходів із забезпечення позову наявністю обставин, які свідчать про те, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Забезпечення позову застосовується як засіб запобігання можливим порушенням майнових чи охоронюваних законом інтересів особи.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги також й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

При обранні заходу забезпечення позову суд бере до уваги, що заборона користування даним майном, є неспівмірним з заявленими позовними вимогами. Разом з тим, така правомочність власника не може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, а ефективно захистити права позивача зможе саме заборона його відчуження.

Також суд враховує, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчитися, що між сторонами виник спір.

Таким чином, враховуючи те, що між сторонами дійсно виник спір з приводу нерухомого майна, з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, беручи до уваги, що подальше відчуження вказаного майна призведе до ускладнення захисту прав позивача, суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити, накласти арешт на 77/300 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , і складається з: в житловому будинку літ. А-1 поз. 3-1 - коридор, поз. 3-2 - санвузол, поз. 3-3 - кухня, поз. 3-4 - житлова, поз. 3-5 - житлова, загальна площа 62,2 кв. м., житлова 42,5 кв.м., з прибудовою літ. а-1, прибудовою літ. а1-1, ганок літ. а, літ. Б - погріб з шийкою, літ. Е - сарай, вольєр літ. Л, теплиці №13, №14, №15, в загальному користуванні №1-12, І-ІІ споруди; заборонити ОСОБА_4 , а також будь-яким фізичним та юридичним особам, які діють від імені та в інтересах ОСОБА_4 на будь-яких правових підставах, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, здавання в оренду, або на будь-яких інших правових підставах, що передбачають набуття третіми особами будь-яких прав щодо спірного майна, перепланування, переобладнання, капітальний ремонт, реконструкцію, поділ, виділ, зміну адреси, внесення до статутного капіталу будь-якого товариства, проведення будь-яких реєстраційних дій відносно нерухомого майна, а саме 77/300 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки невжиття такого заходу забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірного об`єкта нерухомості будь-яким способом, не забороненим законом, що у разі задоволення позову призведе до нових спорів між особами, за якими буде зареєстровано право власності на спірний об`єкт нерухомого майна, та позивачем, а також можливим порушенням їх прав як законних набувачів.

Підстав для зустрічного забезпечення позову, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про забезпечення позову у цивільній справі № 204/6316/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , Державний реєстратор Виконавчого комітету Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області Колесник Інга Миколаївна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталія Дем`янівна про визнання договору недійсним та визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора - задовольнити повністю.

Накласти арешт на 77/300 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , і складається з: в житловому будинку літ. А-1 поз. 3-1 - коридор, поз. 3-2 - санвузол, поз. 3-3 - кухня, поз. 3-4 - житлова, поз. 3-5 - житлова, загальна площа 62,2 кв. м., житлова 42,5 кв.м., з прибудовою літ. а-1, прибудовою літ. а1-1, ганок літ. а, літ. Б - погріб з шийкою, літ. Е - сарай, вольєр літ. Л, теплиці №13, №14, №15, в загальному користуванні №1-12, І-ІІ споруди.

Заборонити ОСОБА_4 , а також будь-яким фізичним та юридичним особам, які діють від імені та в інтересах ОСОБА_4 на будь-яких правових підставах, вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, здавання в оренду, або на будь-яких інших правових підставах, що передбачають набуття третіми особами будь-яких прав щодо спірного майна, перепланування, переобладнання, капітальний ремонт, реконструкцію, поділ, виділ, зміну адреси, внесення до статутного капіталу будь-якого товариства, проведення будь-яких реєстраційних дій відносно нерухомого майна, а саме 77/300 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Строк пред`явлення ухвали про забезпечення позову до виконання - три роки.

Копію ухвали скерувати позивачу для пред`явлення в установленому законом порядку для виконання і внесення відомостей до Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна.

Копію ухвали після її виконання направити відповідачу - для відмова

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.В. Самсонова