ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3272/25 Справа № 211/4761/24 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді БондарЯ.М.

Суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони

позивачАКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «АКЦЕНТ-БАНК»

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року, ухваленого суддею Сарат Н.О. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повне судове рішення складено 09 грудня 2024 року,

УСТАНОВИВ

У липні 2024 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі АТ «А-Банк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просив суд стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 22.01.2021 року в сумі 34 823,52 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 18 049,77 грн. заборгованість за кредитом; 16 773,75 грн. заборгованість за відсотками.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за договором б/н від 22.01.2021 року, що виникла станом на 13.07.2024, в сумі 34823 (тридцять чотири тисячі вісімсот двадцять три) гривень 52 коп., з яких: 18049,77 грн. заборгованість за кредитом; 16773,75 грн. заборгованість за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір в сумі 3028 ( три тисячі двадцять вісім) гривень 00 коп.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на незаконність і необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі відмовити АТ «Акцент-Банк» в задоволенні позовних вимог.

При цьому, відповідач вказує, що до кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК» розміщених на сайті: http://a-bank.com.ua/terms та витяг з тарифів, які відповідачем не підписані. Анкета-заява не містить відомостей про строк дії кредитного договору. Відсутня також інформація про розмір процентів за користування кредитним коштами, неустойки та штрафів.

Відповідач вважає, що вирішуючи позовні вимоги судом першої інстанції не була врахована правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Звертає увагу на те, що у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-БАНК» позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути, зокрема заборгованість по відсоткам.

Наголошує на тому, що в Анкеті-заяві відсутні умови договору про встановлення умов щодо процентної ставки за кредитом. Доводи позивача, наведені ним в позовній заяві про узгодження між сторонами договору розміру процентної ставки, документально не підтверджені.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції повинен був прийти до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «АКЦЕНТ-БАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (22.01.2021 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (13.07.2024 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Окрім того, відповідач наголошує на тому, що Паспорт споживчого кредиту це лише пропозиція банку споживачеві обрати будь-який з типів карток, яка підлягає оцінці споживачем, яким на підставі отриманої з паспорту інформації обираються бажані та прийнятні для нього умови, а банк в подальшому аналізує можливість надання кредиту на обраних умовах з урахуванням кредитоспроможності клієнта. Тобто цей паспорт лише передує укладенню самого договору, але не підмінює його, який на вже узгоджених умовах має бути підписаний між сторонами після вивчення клієнтом інформації, викладеної у паспорті споживчого кредиту. До того ж, в анкеті-заяві відповідача не зазначено взагалі про те, що цей паспорт споживчого кредиту за визначеною ним програмою є невід`ємною частиною будь якого договору сторін. Вказує, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті споживчого кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Відповідач, вважає, що суд помилково задовольнив позовні вимоги позивача у повному обсязі, так як відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 16 773,75 грн., оскільки правомірність нарахування такої заборгованості не підтверджена належними доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, представник позивача Мальований В.В., посилаючись на законність і обґрунтованість судового рішення, просить відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник позивача зазначає, що посилання на правову позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 є необґрунтованим, оскільки в зазначеній справі розглядався випадок, коли Тарифи Банку не були підписані позичальником. В даному ж випадку до справи додано Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та багато іншого, який підписано за допомогою електронного підпису, який є аналогом власноручного підпису. Вказує, що у даному випадку слід застосовувати іншу судову практику, де присутній Паспорт споживчого кредиту, а саме Постанову Верховного Суду від 02 грудня 2020 по справі №284/157/20.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог,за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.01.2021 року, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків 44,4 % на рік за користування кредитом.

Договір між сторонами був укладений відповідно до вимог статті 634 ЦК України.

Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також інших витрат відповідно до умов договору.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, відповідач ОСОБА_1 станом на 13.07.2024 року, має заборгованість в сумі 34 823,52 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, а саме: 18 049,77 грн. заборгованість за кредитом; 16 773,75 грн. заборгованість за відсотками.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог АТ «Акцент-Банк», виходив з того, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору, узгодження між сторонами всіх його істотних умов, отриманням відповідачем кредитних коштів та неналежне виконання боржником кредитних зобов`язань.

Проте, колегія суддів не може у повному обсязі погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» від 22.01.2021 процентна ставка не зазначена.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути нараховані проценти.

Так, позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк», які розміщені на сайті банку, а також Тарифи по картці «Зелена», Паспорт споживчого кредиту «Картка «Універсальна», «Картка Унверсальна GOLD» «Картка Зелена», який зокрема підписано відповідачем електронним цифровим підписом, як невід`ємні частини укладеного кредитного договору.

Однак, матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цим Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-банк» та Тарифами по картці «Зелена» ознайомилась відповідач та погодилась з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Акцент-банку.

В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про процентну ставку за кредитом, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даному випадку Витяг Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифи по картці «Зелена» які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Саме такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі №342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

При цьому вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625 ЦК України, позивач не пред`явив.

Посилання позивача на паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Зелена», який підписаний відповідачем електронним цифровим підписом, як складову частину кредитного договору, який підтверджує ознайомлення відповідача з умовами кредитування, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що ознайомлення споживача з паспортом споживчого кредиту та його підписання не означає укладенняя договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті споживчого кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, що узгоджується з правовою позицією викладеною Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Таким чином колегія суддів погоджується з доводами відповідача ОСОБА_1 про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів по кредиту у розмірі 16 773,75 грн., у зв`язку з недоведеністю цих позовних вимог.

Відповідно до ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У позові Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 38 281,38 грн.

З наданих позивачем доказів встановлено, що відповідачу 29.03.2024 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 18 100 грн., що зокрема підтверджено Довідкою за лімітами (а.с.11).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що відповідачем чаастково проводилося погашення кредитної заборгованості, тому, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому АТ «Акцент-Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Оскільки АТ «Акцент-Банк» довело відкриття ОСОБА_1 карткового рахунку, видачу кредитної картки, користування кредитними коштами, при цьому відповідачем вказані обставини не спростовані, апеляційний суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту, підлягають задоволенню у розмірі 18 049,77 грн., оскільки фактичне використання відповідачем кредитних коштів і наявність заборгованості у відповідному розмірі, підтверджується належними доказами по справі та не спростовані відповідачем.

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по відсоткам у розмірі 16 773,75 грн не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю.

Відповідно до положень ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с.30), враховуючи, що судом апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції про повне задоволення позовних вимог скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову, відповідно, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог (52%), що складає 1574,56 грн.

Згідно з положеннями ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Відповідачем при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3633,60 грн. 52% з з якого складає 1889,47 грн., а незадоволені позовні вимоги на 48%, які складають 1744,13 грн. підлягають стягненню з позивача на користь відповідача

Таким чином, на позивача після перегляду рішення суду в апеляційному порядку покладено більшу частину судового збору 1744,13 грн., а на відповідача меншу 1574,56 грн., різниця в розмірі 169,57грн. (1744,13 грн. 1574,56 грн. =169,57 грн.) підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 грудня 2024 року про повне задоволення позовних вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.01.2021 року, що виникла станом на 13.07.2024, яка складається з тіла кредиту у розмірі 18 049,77 (вісімнадцять тисяч сорок дев`ять гривень 77 копійок) грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 різницю судового збору в розмірі 169,57 грн за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 червня 2025 року.

Головуючий:

Судді: