ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1060/25 Справа № 711/7147/24 Категорія: 305010900 Головуючий по 1 інстанції Пироженко С.А. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Крикунов Олександр Володимирович;

відповідач ОСОБА_2 ;

представник відповідача адвокат Гнатюк Анастасія Іванівна

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Крикунов Олександр Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крикунова Олександра Володимировича на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат від порушення грошового зобов`язання по відшкодуванню шкоди, завданої ДТП,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати від прострочення виконання грошового зобов`язання по компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП починаючи з 01 квітня 2020 року до 31 серпня 2024 року в сумі 169 836,22 грн. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по компенсації шкоди починаючи з 01 квітня 2020 року до 31 серпня 2024 року в сумі 38 118,35 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 06 вересня 2023 року Київським апеляційним судом була ухвалена постанова у справі № 369/6072/20, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено та стягнуто з відповідача на її користь шкоду в розмірі 287 344,05 грн. та 10 183,75 грн. судових витрат. Постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення 06 вересня 2023 року.

17 липня 2024 року судом видано виконавчий лист у справі.

Позивачем було подано виконавчий лист до виконання і 19 серпня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. було відкрито виконавче провадження з метою виконання рішення суду. Також, 19 серпня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не відшкодував шкоду, завдану ДТП, яка станом на 01 квітня 2020 року склала 287 344,05 грн. позивач вважає, що можливо застосувати до виниклих правовідносин положення ст. 625 ЦК України та стягнути з відповідача на її користь 3 % річних та інфляційні втрати від порушення грошового зобов`язання по відшкодуванню шкоди.

03 грудня 2024 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій ОСОБА_1 зазначила, що відповідач погасив основну суму заборгованості за завдану шкоду 25 листопада 2024 року, тому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь інфляційні втрати від прострочення виконання грошового зобов`язання по компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП починаючи з 01 квітня 2020 року до 25 листопада 2024 року в сумі 175 008,41 грн. та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання по компенсації шкоди починаючи з 01 квітня 2020 року до 25 листопада 2024 року в сумі 40 167,44 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати від прострочення виконання грошового зобов`язання по компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП за період з 06 вересня 2023 року до 25 листопада 2024 року в розмірі 37 988,58 грн., 3 % річних в розмірі 10 533,65 грн., судовий збір в розмірі 485,22 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн., а всього 54 007,45 грн.

Рішення суду обґрунтоване тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними, однак, визначаючи період, за який підлягає стягнення суд врахував, що зобов`язання у боржника виникло з моменту набрання чинності рішення суду про відшкодування шкоди 06 вересня 2023 року, а не з моменту оцінки шкоди (01 квітня 2020 року), як зазначено позивачем в позовній заяві, тому позовні вимоги задоволено саме за період з 06 вересня 2023 року (ухвалення постанови апеляційного суду) по 25 листопада 2024 року (погашення відповідачем основної суми заборгованості за завдану шкоду).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Крикунов О.В. просить змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 року шляхом задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що із набранням чинності рішення суду про відшкодування шкоди у боржника виникає зобов`язання сплатити точно визначений розмір шкоди, однак саме зобов`язання виникло між сторонами із заподіяння шкоди. Оскільки у 2020 році внаслідок делікту, було порушене майнове право позивача, відповідач виконав основне зобов`язання з відшкодування шкоди лише 25 листопада 2024 року, тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за весь період з 01 квітня 2020 року по 25 листопада 2024 року у визначеному позивачем розмірі. Суд вищевказаного під час ухвалення рішення не врахував та дійшов до необґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, врахувавши період з 06 вересня 2023 року (момент ухвалення постанови апеляційного суду) і по момент виконання основного зобов`язання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 06 червня 2025 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Крикунова О.В. про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. В резолютивній частині ухвали представника позивача попереджено про те, що відповідно до частини 5 статті 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Під час судового засідання відеоконференцзв`язок з представником позивача адвокатом Крикуновим О.В. не відбувся з технічних причин неможливості останнього під`єднання до відеоконференції, а тому, враховуючи, що представник позивача був повідомлений про ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності зв`язку з представником позивача.

Представник відповідача адвокат Гнатюк А.І. в судове засідання з`явилася, позивач та відповідач належним чином повідомлені про час, дату та місце справи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 березня 2020 року на 23 км. Траси Київ-Одеса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «HONDA CRV» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_1 та автомобіля «AUDI A6» д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є відповідач ОСОБА_2 . В результаті ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Згідно Звіту від 01 квітня 2020 року визначена вартість автомобіля «HONDA CRV» д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП у розмірі 487 841 грн. 32 коп. та визначено вартість автомобіля після ДТП у розмірі 187 497 грн. 27 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року у справі № 369/6072/20, скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 листопада 2022 року та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задоволено та стягнуто з відповідача ОСОБА_2 287 344 грн. 05 коп. та судові витрати 10 183 грн. 75 коп.

17 липня 2024 року судом видано виконавчий лист № 369/6072/20 про примусове виконання постанови Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року.

З метою виконання рішення суду позивачем було подано заяву про примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Д.М., який 19 серпня 2024 року відкрив виконавче провадження № 75845438.

Згідно постанови державного виконавця від 25 листопада 2024 року виконавче провадження № 75845438 щодо виконання виконавчого листа № 369/6072/20 закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, внаслідок порушення грошового зобов`язання в зв`язку з невчасним невиконанням рішення суду.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 611 ЦК України визначено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) зазначила, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, наявність судових актів про стягнення коштів не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання з підстав виникнення відповідного боргу.

За правилом ч.ч. 1,2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що правовідносини між сторонами в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 сплатити кошти (відшкодування збитків) на користь позивача ОСОБА_1 виникли на підставі судового рішення (постанови Київського апеляційного суду від 06 вересня 2023 року) та закінчилися 25 листопада 2025 року на підставі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням зобов`язання за рішенням суду, тому період стягнення інфляційних втрат за час прострочення виконання зобов`язання та 3 % річних від простроченої суми необхідно обраховувати з дати ухвалення постанови по день фактичного виконання рішення суду. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06 лютого 2025 року (справа № 757/4892/21).

Доводи апеляційної скарги про те, що грошове зобов`язання по сплаті інфляційних втрат та 3 % річних виникло у відповідача ОСОБА_2 не з моменту ухвалення рішення суду, а з моменту заподіяння збитків, оскільки з 2020 року позивач не міг відновити своє порушене право відхиляються колегією суддів, оскільки юридичні наслідки застосування статті 625 ЦК України до спірних правовідносин у даній справі виникло з моменту ухвалення постанови апеляційного суду, яке є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення коштів, які він не виконав добровільно. Інших обґрунтованих доводів, які б давали підстави для зміни чи скасування судового рішення апеляційна скарга не містить.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення, а рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Крикунова Олександра Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 квітня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 16 липня 2025 року.

Судді