Дата документу 08.07.2025 Справа № 333/4629/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/4629/25 Головуючий у 1-й інстанції: Ковальова Ю.В.
Провадження №22-ц/807/1453/25 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Кухаря С.В., Волчанової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кадуліної Інги Сергіївни на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2025 року у справі за заявою медичного директора Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради Судовської Т. про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у психіатричну лікарню у примусовому порядку для здійснення лікування, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року медичний директор Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради (далі по тексту КНП «ОКЗ ПНД та СЗХ» ЗОР) Судовська Т. звернулася до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у психіатричну лікарню у примусовому порядку для здійснення лікування.

Обгрунтовуючи вимоги заяви КНП «ОКЗ ПНД иа СЗХ» ЗОР посилалося на те, що ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні з 28 травня 2025 року. Госпіталізується повторно.

Відомо, що тривалий час зловживає синтетичними психостимуляторами (солі), сформований синдром психічної і фізичної залежності. Неодноразово знаходилась на стаціонарному обстеженні та лікуванні в КНП ОКЗ ПНД та СЗХ ЗОР з психотичними епізодами внаслідок вживання ПАР.

В клінічній картині галюцинаторна, маячна, шизофреноподібна симптоматика. Остання госпіталізація з 28 січня 2024 року по 23 лютого 2024 року з діагнозом: Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів (синтетичні катинони), психотичний шизофреноподібний розлад. Поточна госпіталізація пов`язана з суттєвим погіршенням психічного стану.

Напередодні госпіталізації була затримана нарядом поліції біля гіпермаркету Епіцентр, де поводилась неадекватно, була збудженою, кричала, розкидувала велосипеди та інший інвентар гіпермаркету. Під час затримання пручалася, відмовилась назвати свої паспортні дані, поводилась агресивно, виявляла ознаки психічного розладу, у зв`язку з чим передана спеціалізованій психіатричній бригаді швидкої медичної допомоги, лікар Доля, доставлена до приймального відділення в стані психомоторного збудження, фіксованою. Намагалася бити медичний персонал, кричала, приймала химерні пози, заявляла, що вона вагітна, називала себе депутатом, твердила, що в гіпермаркеті зачинені її діти. Згоди на госпіталізацію не надала, у зв`язку з чим госпіталізована у примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для оточуючих.

28 травня 2025 року була оглянута комісією лікарів-психіатрів, за висновком якої ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі психотичного, переважно поліморфного розладу внаслідок вживання психоактивних речовин. За психічним станом є небезпечною для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару.

У зв`язку з цим КНП «ОКЗ ПНД та СЗХ» ЗОР просило заяву задовольнити. Ухвалити рішення про госпіталізацію ОСОБА_1 у Комунального некомерційного підприємства «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради у примусовому порядку.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2025 року вищезазначену заяву задоволено.

Госпіталізовано у психіатричну лікарню у примусовому порядку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , для здійснення лікування та подальшого нагляду. Рішення підлягає негайному виконанню.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Кадуліна Інга Сергіївна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2025 рокускасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви медичного закладу.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Кадуліної І.С. мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що заява КНП «ОКЗ ПНД та СЗХ» ЗОРпро госпіталізацію ОСОБА_1 не містить безумовних підстав, які передбачені статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", для її госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без її усвідомленої згоди. Заявник не надав достатніх доказів на підтвердження обставин того, що ОСОБА_1 вчиняє чи виявляє намір вчинити дії, які становлять безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, або доказів того, що він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність. Оскаржене рішення суду першої інстанції побудоване лише на висновку комісії лікарів-психіатрів КЛП від 28 травня 2025 року та рапорту працівника поліції, тоді як сама по собі наявність такого висновку лікарів-психіатрів за відсутності інших належних і допустимих доказів про відповідний стан особи є недостатньою для ухвалення рішення про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу. В судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала проти її госпіталізації в примусовому порядку до психіатричного закладу, при цьому повідомила суду, що має родину, дітей, що їй потрібно повернутися дітей, а також ці дні, що вона провела у лікарні, її лікували без її згоди та від такого лікування вона дуже погано себе почуває

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради, заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької областізазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає .

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи заяву медичного директора психіатричного закладу щодо госпіталізації у психіатричну лікарню у примусовому порядку ОСОБА_1 , для здійснення лікування та подальшого нагляду, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 виявлені ознаки тяжкого психічного розладу у формі психотичного, переважно поліморфного розладу внаслідок вживання психоактивних речовин, а тому її необхідно госпіталізувати у психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" для її госпіталізації до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що відповідно до висновків комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_1 госпіталізовано до КНП ««Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної ради28 травня 2025 року. Гопіталізація повторна. Остання тривалий час зловживає синтетичними психостимуляторами (солі), сформований синдром психічної і фізичної залежності. Неодноразово знаходилась на стаціонарному обстеженні та лікуванні в КНП ОКЗ ПНД та СЗХ ЗОР з психотичними епізодами внаслідок вживання ПАР. В клінічній картині галюцинаторна, маячна, шизофреноподібна симптоматика. Остання госпіталізація з 28 січня 2024 року по 23 лютого 2024 року з діагнозом: Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів (синтетичні катинони), психотичний шизофреноподібний розлад.

Поточна госпіталізація пов`язана з суттєвим погіршенням психічного стану. Напередодні госпіталізації була затримана нарядом поліції біля гіпермаркету Епіцентр, де поводилась неадекватно, була збудженою, кричала, розкидувала велосипеди та інший інвентар гіпермаркету. Під час затримання пручалася, відмовилась назвати свої паспортні дані, поводилась агресивно, виявляла ознаки психічного розладу, у зв`язку з чим передана спеціалізованій психіатричній бригаді швидкої медичної допомоги, лікар Доля, доставлена до приймального відділення в стані психомоторного збудження, фіксованою. Намагалася бити медичний персонал, кричала, приймала химерні пози, заявляла, що вона вагітна, називала себе депутатом, твердила, що в гіпермаркеті зачинені її діти. Згоди на госпіталізацію не надала, у зв`язку з чим госпіталізована у примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для оточуючих.

Згідно з висновком КНП ОКЗ ПНД та СЗХ ЗОР від 28 травня 2025 року ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі психотичного, переважно поліморфного розладу внаслідок вживання психоактивних речовин. За психічним станом є небезпечною для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару ( а.с. 2).

Згідно з рапортом поліції 8 травня 2025 року 0 01 годин 22 хвилини, прибувши на спрацювання кнопки термінового спрацювання по вул. Запорізька, 1-в 9 ТЦ « Епіцентр К») було виявлено невідому громадянку, яка псувала речі магазину, данні надавати відмовилася, поводила себе не адекватно, агресивно, була з явними ознаками наркотичного сп`яніння. Громадянка була передана ШМД 105, старший ОСОБА_2 ( а.с. 4).

Як зазначає медичний лікар в заяві про примусову госпіталізацію, напередодні госпіталізації була затримана нарядом поліції біля гіпермаркету Епіцентр, де поводилась неадекватно, була збудженою, кричала, розкидувала велосипеди та інший інвентар гіпермаркету. Під час затримання пручалася, відмовилась назвати свої паспортні дані, поводилась агресивно, виявляла ознаки психічного розладу, у зв`язку з чим передана спеціалізованій психіатричній бригаді швидкої медичної допомоги, лікар Доля, доставлена до приймального відділення в стані психомоторного збудження, фіксованою.

ОСОБА_1 неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні з 20 жовтня 2023 року по 03 листопада 2023 року з діагнозом « Гострий поліморфорний психотичний розлад із симптомами шизофренїї; з 20 листопада 2023 року по 14 грудня 2023 року з діагнозом «Психічні розлади поведінки в наслідок вживання інших стимуляторів ( «солі»), психотичний розлад, переважно галюцинаторний»; з 16 грудня 2023 року по 05 січня 2024 року з діагнозом «Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів ( « солі»), психічний шизофреноподібний розлад»; з 07 січня 2024 року по 22 січня 2024 року з діагнозом «Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів (синтетичні кагинови),психотичний шизофреноподібний розлад»; з 28 січня 2024 року по 23 лютого 2024 року з діагнозом «Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів (синтетичні канинопи), психотичний шизофреноподібний розлад», про що свідчить виписка епікрізів ОСОБА_1 (а.с.52-62,74-79).

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.

Законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається із Закону України "Про основи законодавства України про охорону здоров`я", Закону України "Про психіатричну допомогу" та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу доки наявність такого розладу не буде встановлена на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Зазначена гарантія узгоджується з пунктом 5 Принципу 4 "Визначення психічної хвороби" Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психічної допомоги, прийнятих резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року N 46/119, де вказано, що жодна особа або орган влади не може класифікувати особу як таку, що має психічну хворобу, інакше як з метою, що прямо пов`язана із психічним захворюванням або внаслідок психічного захворювання.

Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Статтею 4 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність (стаття 14 Закону України "Про психіатричну допомогу").

Частинами першою та другою статті 16 Закону України "Про психіатричну допомогу" встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) особа не може вважатися "психічно хворою" та бути позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов: по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно встановити, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (пункт 96 рішення від 26 лютого 2015 року у справі "Заїченко проти України (N 2)" ("Zaichenko v. Ukraine (no. 2)"), заява N 45797/09).

Частиною першою статті 339 ЦПК України передбачено, що заява представника закладу з надання психіатричної допомоги про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Згідно з частинами першою, другою статті 340 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусової амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Недотримання вимог норм матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту "е" пункту 1 статті 5 Конвенції.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Зазначене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі N 2-1/07 (провадження N 14-9свц18).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, судом першої інстанції встановлено, не спростовано матеріалами справи та сторонами те, що до заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 у примусовому порядку до матеріалів справи додані: рапорт працівника поліції від 28 травня 2025 року; талон лікаря до супровідного листка №184 КНП «ТМО «Обласний центр експресної медичної допомоги та медицини катастроф» ЗОР Доля від 28 травня 2025 року; висновок огляду комісії лікарів-психіатрів КНП ОКЗ ПНД та СЗХ ЗОР від 28 травня 2025 рокуособи, яка потребує госпіталізації в примусовому порядку.

Із висновку комісії лікарів-психіатрів КНП ОКЗ ПНД та СЗХ ЗОР від 28 травня 2025 року слідує, що ОСОБА_1 госпіталізована до даного закладу повторно. Відомо, що тривалий час зловживає синтетичними психостимуляторами (солі), сформований синдром психічної і фізичної залежності. Неодноразово знаходилась на стаціонарному обстеженні та лікуванні в КНП ОКЗ ПНД та СЗХ ЗОР з психотичними епізодами внаслідок вживання ПАР. В клінічній картині галюцинаторна, маячна, шизофреноподібна симптоматика. Остання госпіталізація з 28.01.2024 по 23.02.2024 з діагнозом: Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів (синтетичні катинони), психотичний шизофреноподібний розлад. Поточна госпіталізація пов`язана з суттєвим погіршенням психічного стану. Напередодні госпіталізації була затримана нарядом поліції біля гіпермаркету Епіцентр, де поводилась неадекватно, була збудженою, кричала, розкидувала велосипеди та інший інвентар гіпермаркету. Під час затримання пручалася, відмовилась назвати свої паспортні дані, поводилась агресивно, виявляла ознаки психічного розладу, у зв`язку з чим передана спеціалізованій психіатричній бригаді швидкої медичної допомоги, лікар Доля, доставлена до приймального відділення в стані психомоторного збудження, фіксованою. Намагалася бити медичний персонал, кричала, приймала химерні пози, заявляла, що вона вагітна, називала себе депутатом, твердила, що в гіпермаркеті зачинені її діти. Згоди на госпіталізацію не надала, у зв`язку з чим госпіталізована у примусовому порядку, як така, що страждає на тяжкий психічний розлад, небезпечна для оточуючих.

Цим висновком встановлений психічний статус особи при вступі у відділення із детальним описом фізичного та емоційного сприйняття, а також відповідних дій і реакцій: Під час огляду продуктивний контакт не складає. Виглядає розгублено, озирається на всі боки, дивиться повз співрозмовників, приймає химерні пози. Вираз обличчя неусвідомлений. На питання відповідає незмістовно. Тривалий час не називала паспортні дані казала, що нібито забула своє прізвище. Емоційно неадекватна, хворобливих переживань не розкриває. Мають місце хибні впізнавання, пильно вдивляючись у завідуючу, вимовила «а вы преподаватель», на деякий час застигла з загадковим виразом обличчя. Твердить, що хоче спати, вимагає її відпустити, впевнена, що приїхала бабуся з її паспортом та чекає на неї. Переконанню не піддається. Категорично відмовляється від госпіталізації, вимагає виписки. Психічно хворою себе не вважає, критичні функції грубо порушені.

Після огляду комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у формі психотичного, переважно поліморфного розладу внаслідок вживання психоактивних речовин. За психічним станом є небезпечною для оточуючих. Госпіталізація доцільна та обґрунтована. Обстеження та лікування можливі тільки в умовах психіатричного стаціонару.

Таким чином, комісією встановлено, що ОСОБА_1 виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою небезпеку для себе і оточуючих, є безпорадним і не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби.

З копії виписних епікрізів вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у закладі з 20 жовтня 2023 року по 03 листопада 2023 року з діагнозом « Гострий поліморфорний психотичний розлад із симптомами шизофренїї; з 20 листопада 2023 року по 14 грудня 2023 року з діагнозом « Психічні розлади поведінки в наслідок вживання інших стимуляторів («солі»), психотичний розлад, переважно галюцинаторний»; з 16 грудня 2023 року по 05 січня 2024 року з діагнозом « Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів ( «солі»), психічний шизофреноподібний розлад»; з 07 січня 2024 року по 22 січня 2024 рокеу з діагнозом «Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів (синтетичні кагинови),психотичний шизофреноподібний розлад»; з 28 січня 2024 року по 23 лютого 2024 року з діагнозом «Психічні розлади та розлади поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів (синтетичні канинопи), психотичний шизофреноподібний розлад».

Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на день звернення КНП ОКЗ ПНД та СЗХ ЗОРіз заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , з огляду на її стан здоров`я, така заява була обґрунтованою, а госпіталізація в примусовому порядку відповідає положенням Закону України "Про психіатричну допомогу" та вимогам процесуального законодавства, а також інтересам як ОСОБА_1 , так і оточуючих.

При цьому суд правильно врахував, що за психологічним станом лікування ОСОБА_1 можливе лише у стаціонарних умовах, порушень підпункту "е" пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод судами не встановлено.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про обґрунтованість вимог заяви, оскільки хвора ОСОБА_1 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Слід також врахувати ту обставину, що із заявою про надання ОСОБА_1 психіатричної допомоги у примусовому порядку Комунальне некомерційне підприємство «Обласний клінічний заклад з надання психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» Запорізької обласної радизвернулося 28 травня 2025 року , оцінка стану її здоров`я проводилася саме на момент вирішення питання про необхідність її госпіталізації, у строк, визначений частиною першою статті 341 ЦПК України.

Справа розглянута судом першої інстанції з дотриманням положень частини другої статті 341 ЦПК України - за участю прокурора, представника ОСОБА_1 - адвоката Кадуліної І.С., отже порушень норм процесуального права, на які посилається заявник у апеляційній скарзі, судом першої інстанції не допущено.

Висновки суду першої інстанції, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновку Верховного Суду, на який містяться посилання в апеляційній скарзі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскарженому судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін. Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 та її представнику адвокату Кадуліній Інгі Сергіївні, що заява фізичної особи або її законного представника про припинення надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку може бути подана через три місяці з дня ухвалення рішення суду про госпіталізацію у примусовому порядку (стаття 17 Закону України "Про психіатричну допомогу".

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кадуліної Інги Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 травня 2025 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 09 липня 2025 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В. Кухар С.В.