Справа № 523/789/14-ц
Провадження №6/523/157/25
У Х В А Л А

"25" червня 2025 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судових засідань Бєлік Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі заяву представника стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» Федяєва Сергія Володимировича про поновлення прощеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Пересипського районного суду м. Одеси надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» ОСОБА_1 про поновлення прощеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

В обґрунтування поданої заяви представник заявника зазначив, що 05.03.2014 року Суворовським районним судом м. Одеси, було ухвалено заочне рішення у цивільній справі № 523/789/14-ц за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги було задоволено, а саме стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.03.2007 року в розмірі 39849,49 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.01.2014 року становить 318516,98 грн., з яких: 39054,57 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.01.2014 року становить 312163,18 грн. кредитна заборгованість, 794,92 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.01.2014 року становить 6353,80 грн. заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 1732,50 грн., судовий збір у розмірі 3247,22 грн.

В подальшому, виконавчий лист по справі № 523/789/14-ц відносно ОСОБА_2 було подано на виконання до Суворовського ДВС, на підставі чого було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63552187 від 10.11.2020 року. 15.02.2022 року Суворовським ВДВС будо винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, однак по цей час АТ «Укрсиббанк» так і не отримав виконавчого листа.

Представник зазначає, що 04.09.2024 року Суворовським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу по справі № 523/789/14-ц згідно якої заяву ТОВ «Компані Фінанс», за участю стягувача ПАТ «Укрсиббанк», боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про заміну сторони стягувача правонаступником задоволено.

Замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» в рамках виконання заочного рішення у справі № 523/789/14-ц.

Тобто на наданий час належним стягувачом є Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс». Не маючи повної інформації проте, де на даний час перебуває виконавчій лист, заявник звернувся із запитом до Суворовського ВДВС. 27.09.2024 року від Суворовського ВДВС надійшла відповідь згідно якої вбачається що: «15.02.2024 (Тут описка вірна дата 15.02.2022) року старшим державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ( м. Одеса) Буюклі О.О винесена постанова про повернення виконавчого документу на підставі п.5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" в той же час було направлено оригінал виконавчого документа стягувачу.

При перевірці матеріалів виконавчого провадження № 63552187 оригіналу виконавчого листа знайдено не було. Надати підтвердження направлення виконавчого документа стягувачу не уявляється можливим, оскільки відповідного до номенклатури справ, реєстри на відправлення рекомендованої кореспонденції зберігаються лише рік".

Отже згідно відповіді вбачається, що перебування виконавчого листа невідоме. Представник звертає також увагу суду на те, що при відступленні права вимоги між фінансовими установами в актах прийому передачі документації, також відсутнє передання виконавчого листа новому стягувачу.

На підставі вище вказаного, Суворовський ВДВС звернувся із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по справі № 523/789/14-ц відносно ОСОБА_2 .

В подальшому 10 лютого 2025 заяву Суворовського ВДВС було задоволено, заяву головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Значек В.В., за участі боржника ОСОБА_2 , стягувача ПАТ «УКРСИББАНК» про видачу дублікату виконавчого листа задоволено.

Представник зазначає, що 15.02.2022 року, було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто строк пред`явлення виконавчого документу сплив 15.02.2025 року.

З урахуванням викладеного представник заявника просить: поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документу, виданого судом.

На адресу суду 12.05.2025 року (вх. № 17802) надійшли заперечення на заяву за підписом представника боржника Кійко О.В.

Згідно заперечень представник зазначив, що в АСВП (Автоматизованій системі виконавчого провадження) міститься супровідний лист від 15.02.2022 р., який підтверджує надсилання виконавчого листа стягувачу. Факт наявності супровідного листа в АСВП є належним доказом того, що виконавчий лист був направлений, незалежно від того, чи є у стягувача квитанція чи поштове повідомлення. Попередній стягувач мав доступ до АСВП, яка офіційно почала функціонувати в Україні з вересня 2016 року, отже він міг перевірити ще у 2022 році чи дійсно виконавчий лист був направлений та мав багато часу на звернення до суду із заявою про видачу його дублікату.

Таким чином, представник вважає, що оригінал листа був дійсно направлений стягувачу, який його втратив по своїй халатності, а в цьому випадку, всі вчиненні новим кредитором дії щодо відновлення виконавчого листа не є такими поважними причинами для поновлення строку пред`явлення його до виконання. Так, втрата документу з невстановлених причин або з причин, які не залежать від суду чи ДВС, не прирівнюється до поважної причини.

Крім того, для розгляду заяви нового стягувача слід врахувати, що з моменту повернення виконавчого листа (15.02.2022 р.) до укладення договору про відступлення права вимоги (16.02.2024 р.) пройшло рівно два роки, за які попередній стягувач не здійснював жодних дій, направлених на з`ясування питання щодо стану виконання виконавчого провадження та де знаходиться виконавчий лист.

В подальшому, 26.03.2024 р. (тобто через 40 днів після набуття права вимоги) до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «КОМПАНІ ФІНАНС» про заміну сторони виконавчого провадження - АТ «УКРСИББАНК» на правонаступника ТОВ «Компані Фінанс», яка була залишена ухвалою від 26.04.2024 р. без задоволення, оскільки заявник не додав до заяви доказів про відсутність або перебування виконавчих листів на виконанні на час подання заяви про заміну стягувача у виконавчих листах до відкриття виконавчого провадження.

Тобто, вказане затримання відбулось з вини нового стягувача, а не з вини ДВС чи суду. Враховуючи, що в провадженні ТОВ «КОМПАНІ ФІНАНС», яке до речі на даний час вже не має відповідної фінансової ліцензії, знаходиться велика кількість боржників, складення заяви про заміну сторони виконавчого провадження не повинно займати аж 40 днів.

Представник зазначає, що в даному випадку новий стягувач допустив бездіяльність, очікуючи тривалі періоди між своїми юридичними діями та поки заява Суворовського ВДВС м. Одеси про видачу дублікату виконавчого листа не буде задоволена, який (Відділ) звертався до суду з такою заявою, але що не позбавляло можливості нового стягувача самостійно звернутись з такою самою заявою в будь-який час, починаючи з 16.02.2024 р.

Крім того, представник Суворовського ВДВС м. Одеси під час розгляду його заяви жодного разу не з`явився в суд та не цікавився її розглядом, що могло також прискорити її розгляд. При цьому, новий стягувач намагався звернутись з заявою про видачу дублікату виконавчого листа самостійно, яка була спочатку залишена без руху ухвалою від 21.10.2024 р., а потім повернута ухвалою від 01.11.2024 р., що свідчить про те, що він мав таку можливість але поставився халатно до цього питання, що й було дійсною причиною пропущення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

З урахуванням викладеного представник просить: врахувати дані заперечення, залучити до матеріалів справи наданні докази та відмовити ТОВ «Компані Фінанс» у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У зв`язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні на 14.05.2025 р. розгляд даної заяви просив провести за відсутністю представника боржника (а.с.21-27).

В подальшому, на адресу суду 04.06.2025 року (вх. № 22137) за підписом представника заявника надійшли додаткові пояснення у справі.

Згідно додаткових пояснень представник зазначив, що 15.02.2022 року постановою старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Буюклі О.О. було повернуто виконавчий документ стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Державний виконавець при перевірці матеріалів виконавчого провадження встановив, що постанова про повернення виконавчого провадження і виконавчий лист не надсилалися стягувачу.

Також оригінал виконавчого листа у матеріалах відсутній. Суд зазначає, що оскільки наведена інформація міститься у заяві, підписаній начальником Суворовського ВДВС Войтенко В., відсутня необхідність підтвердження додатковими документами.» Також зазначаємо що виконавчий лист стягувач не отримував. Отже, факт втрати виконавчого листа є встановленим судом, і відповідно: Стягувач не отримував виконавчого листа. Через це стягувач не мав об`єктивної можливості подати виконавчий лист до органів ДВС у встановлений законом строк; пропущення строку подання виконавчого листа до виконання сталося не з вини заявника, а з причин, які суд визнав поважними для видачу дублікату. Таким чином, заперечення відповідача є необґрунтованими та не спростовують встановлені судом обставини щодо втрати виконавчого листа та наявності поважних причин для його відновлення (а.с.87-89).

Також, 24.06.2025 року (вх. № 24723) надійшли заперечення за підписом представника боржника Кійко О.В.

Відповідно до поданого заперечення представник зауважив, що ухвала суду не є належним доказом факту втрати виконавчого листа у розумінні вимог ст. 76 ЦПК України та не є такою обставиною, що звільнена від доказування у цьому провадженні на підставі приписів ст. 82 ЦПК України.

Такі факти можуть бути встановлені виключно рішенням суду, прийнятим за результатами розгляду справи в позовному провадженні відповідно до глави 6 ЦПК України.

Посилання заявника на ухвалу як на доказ підтвердження юридичного факту є процесуально помилковим та безпідставним. При цьому, ДВС посилалась на те, що нібито було встановлено, що виконавчий лист не надсилався стягувачу, і саме це стало підставою для звернення з заявою про видачу його дубліката.

Такі твердження є необґрунтованими, а також такими, що не ґрунтуються на жодних належних та допустимих доказах. По-перше, з цих матеріалів не зрозуміло як саме органом виконавчої служби відбувалось "встановлення" факту ненадсилання документів, тим більше у випадку, коли відсутній обов`язковий документальний супровід.

Пояснення самого виконавця не є належним доказом того, що документ не надсилався, оскільки це негативний факт, що за загальними правилами доказування вимагає підтвердження шляхом надання реєстру відправлень в якому чітко зазначено кількість аркушів, що були відправлені стягувачу. Крім того, вказані документи повинні бути в розпорядженні первісного стягувача, але він дивним чином їх не надає, хоча заявник мав достатньо часу звернутись до нього з відповідним запитом. По-друге, Будь-які припущення щодо того, що лист не надсилався, не можуть визнаватися доказами у розумінні ст. 76 ЦПК України. По-третє, сам виконавець у листуванні вказує, що не може надати докази надсилання або ненадсилання, оскільки відповідні відомості (наприклад, поштові квитанції, журнали вихідної кореспонденції, сканкопії повідомлень) зберігаються не більше одного року.

Таким чином, сам орган, який мав би мати та зберігати ці докази, визнає свою процесуальну неспроможність їх надати. Крім того, у тексті ухвали не йдеться про втрату листа, як стверджує заявник, суд в ухвалі від 10.02.2025 р. прямо зазначає, що інформацію про ненадсилання виконавчого листа та постанови суд приймає виключно на підставі заяви начальника відділу ДВС, без жодного документального підтвердження (реєстрів, супровідних листів, поштових повідомлень).

Це не відповідає вимогам процесуального закону щодо належності та допустимості доказів. Як суд прямо визнає, таких документів не надано. Таким чином, суд зробив висновки не на підставі доказів, а на підставі довіреної заяви посадової особи, що не відповідає вимогам ст. 7678 ЦПК України. У зв`язку з викладеним, будь-які твердження заявника про "встановлення" факту ненадсилання виконавчого листа слід визнати необ`єктивними, недоведеними та такими, що не можуть бути враховані судом при прийнятті рішення щодо поновлення строку на його подання (а.с.92-95).

Крім іншого, 25.06.2025 року (вх. № 25024) надійшли заперечення за підписом представника боржника, згідно яких останній зазначив, що незалежно від того, хто саме втратив виконавчий лист державна виконавча служба чи попередній стягувач, така втрата свідчить про недбале ставлення відповідної особи до виконання своїх процесуальних обов`язків. У цьому контексті сама по собі втрата документа, що виникла внаслідок неналежної організації роботи чи контролю, не може визнаватися поважною причиною для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Крім того, новий стягувач мав можливість самостійно звернутися до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, однак тривалий час утримувався від цього, очікуючи дій з боку державної виконавчої служби, що також свідчить про свідоме зволікання та процесуальну пасивність.

Як підтверджується наданим самим же заявником листом Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси на заяву ТОВ «Компані Фінанс» від 27.09.2024 року, представник нового стягувача звернувся із запитом щодо долі виконавчого листа лише через 7 місяців після укладення договору про відступлення права вимоги від 16.02.2024 р., це свідчить про те, що з моменту набуття статусу нового стягувача у 2024 році, заявник понад пів року фактично не виявляв інтересу до долі виконавчого листа та не вчиняв жодних активних дій для його розшуку. Лише у вересні 2024 року, напередодні подання заяви відновлення строку, було здійснено відповідний запит до ДВС. Таким чином, навіть після набуття прав нового стягувача, особа, що є професійним учасником ринку правової допомоги, не здійснила жодних активних процесуальних дій для з`ясування факту втрати виконавчого листа, що ще раз підтверджує неповажність причин пропуску строку на звернення з відповідною заявою (а.с.104-108).

В подальшому, 25.06.2025 року (вх. № 25003) на адресу суду за підписом представника заявника надійшла заява додаткові пояснення у справі.

Представник зазначив, що питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду 10 серпня 2022 року у справі№ 1522/12531/12 (провадження № 61-18649св21).

Представник зазначає, що в даному випадку заявник вжив усіх заходів для з`ясування обставин втрати виконавчого листа. Як тільки стало відомо про його відсутність одразу було ініційовано відповідну заяву до ДВС для надання інформації про існування виконавчого листа.

У стягувача та в органу державної виконавчої служби був відсутній виконавчий документ, свідчить про те, що його було втрачено, що є підставою для видачу дублікату. Верховний Суд у постанові від 09.10.2019р.по справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св) зробив висновок, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органах державної виконавчої служби, свідчить про те, що його було втрачено.

Таким чином заявник звернувся до суду для видачу дублікату, представник зазначає, що Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.02.2025 року у справі № 523/789/14-ц (щодо видачі дубліката виконавчого листа) зазначено: «15.02.2022 року постановою старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Буюклі О.О. було повернуто виконавчий документ стягувачу з підстав відсутності у боржника майна, керуючись п. 5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Державний виконавець при перевірці матеріалів виконавчого провадження встановив, що постанова про повернення виконавчого провадження і виконавчий лист не надсилалися стягувачу. Також оригінал виконавчого листа у матеріалах відсутній. Суд зазначає, що оскільки наведена інформація міститься у заяві, підписаній начальником Суворовського ВДВС Войтенко В., відсутня необхідність підтвердження додатковими документами.» Тобто спираючись на твердження заявника та ухвали суду зазначено що починаючи із 15.02.2022 року у стягувача був відсутній (втрачений) виконавчий лист, що не давало можливості надати його до виконання, що призвело до пропущення строку не з вини заявника.

Щодо посилань боржника на нібито недобросовісну поведінку позивача (подання заяви про відкладення тощо), зазначив наступне: Ознаками зловживання процесуальними правами є: недобросовісність; нечесність; відсутність відкритості поведінки; відсутність поваги до інтересів іншої сторони договору або відповідних правовідносин. Це підтверджується постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14. Відповідач обґрунтовує своє заперечення тим, що позивач нібито зловживає процесуальними правами, оскільки у поданій заяві умисно вказана інформація, яка не відповідає дійсності. Проте подібне твердження є необґрунтованим та не підкріпленим належними доказами. Реалізація права на захист не може розцінюватися як зловживання, якщо вона здійснюється у спосіб, передбачений законом, подання заяви про відкладення розгляду справи, надання додаткових пояснень чи інших процесуальних документів є безпосередньою реалізацією гарантованого права на захист і не свідчить про недобросовісність чи зловживання. Більше того, слід звернути увагу, що відповідач свідомо маніпулює подібними твердженнями з єдиною метою ухилитися від виконання законного судового рішення.

Навпаки саме дії відповідача мають всі ознаки зловживання процесуальними правами саме з боку боржника: намагання затягнути процес, дискредитувати опонента та ввести суд в оману шляхом перекручення правової природи процесуальних дій позивача. Спроби відповідача трактувати будь-які дії позивача як зловживання, без належних правових підстав і доказів, не лише є безпідставними, а й можуть свідчити про маніпулятивну та недобросовісну поведінку з боку самого боржника, спрямовану на уникнення відповідальності та створення штучних перешкод у реалізації судового рішення.

На підставі вище вказано просить заяву про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа задовільнити (а.с.111-114).

Чергове судове засідання у справі призначено на 25 червня 2025 року, сторони про час та місце слухання справи повідомлені, до суду не з`явились.

На адресу суду 25.06.2025 року (вх. № 25196) надійшла заява представника заявника/стягувача щодо можливості проведення судового засідання за відсутності сторони заявника (а.с.117-119).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, заяву про поновлення строку, заяви-заперечення, додаткові пояснення, суд дійшов висновку, що заява про поновлення прощеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05.03.2014 року у справі № 523/789/14-ц позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором були задоволені.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18.06.2024 року (провадження 6/523/335/24) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс», за участю стягувача Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», боржників ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про заміну сторони стягувача правонаступником задоволено.

Замінено вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» (код за , місцезнаходження: 01103, м. Київ, б-р Дружби народів, буд. 22, оф. 7) в рамках виконання заочного рішення у справі № 523/789/14-ц.

Також, встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.02.2025 року (провадження 6/523/21/25) Заяву головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Значек В.В., за участі боржника ОСОБА_2 , стягувача ПАТ «УКРСИББАНК» про видачу дублікату виконавчого листа - задоволено.

Видано дублікат виконавчого листа № 523/789/14-ц, виданого на виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05.03.2014р., щодо боржника ОСОБА_2 , про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суми боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21.03.2007 року в розмірі 39 849 доларів США 49 центів, що за курсом НБУ станом на 11.01.2014 року становить 318 516 гривень 98 копійок, з яких: 39 054,57 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.01.2014 року становить 312 163,18 грн. - кредитна заборгованість; 794,92 дол. США, що за курсом НБУ станом на 11.01.2014 року становить 6 353,80 грн. - заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 1732 (одну тисячу сімсот тридцять дві) гривні 50 копійок.

Таким чином, встановлено, що судом здійснено заміну стягувача на належного та видано дублікат виконавчого листа.

Судом встановлено, що 15.02.2024 ( вірна дата 15.02.2022) року старшим державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ ( м. Одеса) Буюклі О.О винесена постанова про повернення виконавчого документу на підставі п.5 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" в той же день було направлено оригінал виконавчого документа стягувачу.

При перевірці матеріалів виконавчого провадження № 63552187 оригіналу виконавчого листа не виявлено (а.с.12).

Представник заявника зазначає, що оригінал виконавчого листа ним отримано не було, та відповідно й не могло бути отримано, за даними актів приймання-передачі документів оригінал виконавчого листа відсутній.

Отже, представник вказує, що з підстав, які не залежали від дій чи бездіяльності заявника, як нового стягувача, оригінал виконавчого листа втрачено, та відповідно стягувач позбавлений можливості виконати судове рішення.

Головним критерієм для можливості задоволення відповідного роду заяв є саме дотримання строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з вимогами ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Нормами ст.126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Про необхідність поновлення строку та видачі дублікату виконавчого листа до виконання також вказано в постановах Верховного Суду від 24.06.2020 року у справі № 709/1194/13, від 30.06.2020 року у справі № 6/2515/739/2012, від 08.07.2020 року у справі № 2-2924/2009.

З даного приводу суд зазначає, що постановою від 15.02.2022 року виконавчий лист було повернуто на підставі п. 5 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Заяву про поновлення строку подано до суду 28.03.2025 року.

Відповідно до положення ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» (на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувача) - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання. Переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку:

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, судом встановлено, що стягувач фактично пропустив 1 (один) місяць на пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що виконавчий документ було повернуто 15.02.2022 року, із заявою стягувач звернувся 28.03.2025 року, а відтак, строк відповідно до ч. 5 ст. 12 «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа закінчився 15.02.2025 року.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Отже, судом встановлено, що станом на час розгляду заяви за боржником існує заборгованість стягнута судовим рішенням, а тому є необхідність у поновленні строку для пред`явлення виконавчих документів.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги доводи стягувача про поважність пропущення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, а також те, що рішення суду не було виконано і не втратило своєї законної сили, суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення заяви представника стягувача про поновлення прощеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 127, 247, 258, 260, 261, 353, 433, ЦПК України, та п.17.4 Перехідних положень ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву представника стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» Федяєва Сергія Володимировича про поновлення прощеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання - задовольнити.

Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Компані Фінанс» пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання у справі № 523/798/14-ц про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 .

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складання.

Суддя: