28.04.2025 Єдиний унікальний номер 205/2862/25
Єдиний унікальний номер 205/2862/25
Провадження № 2/205/2438/25
28 квітня 2025 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
21 лютого 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 28 квітня 2025 року вирішено питання про заочний розгляд справи.
28 лютого 2024 року між ОСОБА_1 і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 2444718, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 15 000 грн. строком на 30 днів по 29 березня 2024 року зі сплатою відсотків у розмірі 2,50 % щоденно за користування кредитом.
05 березня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і відповідачем було укладено договір позики № 7044317, на умовах якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 80 днів по 24 травня 2024 року і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на день від суми кредиту.
13 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 6486300, на підставі якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 345 днів по 21 лютого 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та комісії одноразово в розмірі 1 150 грн.
14 березня 2024 року між відповідачем і ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» було укладено договір про споживчий кредит № 2345172, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надано у кредит кошти у розмірі 5 000 грн. строком на 105 днів по 27 червня 2024 року і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,47 % за кожен день користування протягом пільгового періоду 15 днів по 29 березня 2024 року та 2,3 % протягом поточного періоду і сплати комісії одноразово при видачі кредиту у розмірі 595 грн.
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався передати позивачеві права вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників. Відповідно до умов додаткової угоди № 32 від 25 липня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 до позивача перейшло право вимоги за договором позики № 2444718 від 28 лютого 2024 року.
11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і позивачем було укладено договір факторингу № 11-01/2024 року, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло, відповідно до умов додаткової угоди № 7 від 21 серпня 2024 року до договору факторингу, право вимоги за договором позики № 7044317 від 05 березня 2024 року.
30 липня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» і ТОВ «Мілоан» було укладеного договір факторингу № 30072024/2 року, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язався відступити право грошової вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників, і до позивача перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 6486300 від 13 березня 2024 року.
28 серпня 2024 року між позивачем і ТОВ «Незалежні Фінанси» було укладений договір факторингу № 28082024/1, за умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 2345172 від 14 березня 2024 року.
Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
28 лютого 2024 року між ОСОБА_1 і ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 2444718, відповідно до умов якого відповідачеві було видано кредит у розмірі 15 000 грн. строком на 30 днів по 29 березня 2024 року зі сплатою відсотків у розмірі 2,50 % щоденно за користування кредитом (а.с. 31-33).
05 березня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і відповідачем було укладено договір позики № 7044317, на умовах якого ОСОБА_1 надано кредит у розмірі 5 000 грн. строком на 80 днів по 24 травня 2024 року і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на день від суми кредиту (а.с. 63-67).
13 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 6486300, на підставі якого ОСОБА_1 було надано кредит у розмірі 10 000 грн. строком на 345 днів по 21 лютого 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99 % від суми кредиту за кожен день користування та комісії одноразово в розмірі 1 150 грн. (а.с. 12-17).
14 березня 2024 року між відповідачем і ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» було укладено договір про споживчий кредит № 2345172, згідно з умовами якого ОСОБА_1 надано у кредит кошти у розмірі 5 000 грн. строком на 105 днів по 27 червня 2024 року і сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,47 % за кожен день користування протягом пільгового періоду 15 днів по 29 березня 2024 року та 2,3 % протягом поточного періоду і сплати комісії одноразово при видачі кредиту у розмірі 595 грн. (а.с. 85-90).
14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався передати позивачеві права вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників. Відповідно до умов додаткової угоди № 32 від 25 липня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 до позивача перейшло право вимоги за договором позики № 2444718 від 28 лютого 2024 року (а.с. 35-37).
11 січня 2024 року між ТОВ «Маніфою» і позивачем було укладено договір факторингу № 11-01/2024 року, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло, відповідно до умов додаткової угоди № 7 від 21 серпня 2024 року до договору факторингу, право вимоги за договором позики № 7044317 від 05 березня 2024 року (а.с. 74-76, 77).
30 липня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» і ТОВ «Мілоан» було укладеного договір факторингу № 30072024/2 року, згідно з умовами якого ТОВ «Мілоан» зобов`язався відступити право грошової вимоги, строк виконання яких настав, до третіх осіб боржників, і до позивача перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 6486300 від 13 березня 2024 року (а.с. 20-21, 22).
28 серпня 2024 року між позивачем і ТОВ «Незалежні Фінанси» було укладений договір факторингу № 28082024/1, за умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 2345172 від 14 березня 2024 року (а.с. 93-95, 96).
Правовідносини, що виникли між сторонами урегульовано ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про електронну комерцію», ЦК України.
Частиною 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 ЗУ «Про споживче кредитування» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про споживче кредитування» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач перед позивачем свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів не виконала, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики.
Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 2444718 від 28 лютого 2024 року, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2444718 від 28 лютого 2024 року, розмір заборгованості складає 52 117 грн. 50 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14 550 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 37 567 грн. 50 коп. (а.с. 43).
Проте, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення процентів за користування кредитними коштами за вказаним договором підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.
З наданих позивачем доказів вбачається, що кредитний договір № 2444718 від 28 лютого 2024 року між сторонами було укладено на строк 30 днів з 28 лютого 2024 року по 29 березня 2024 року, розмір відсотків за користування кредитом за вказаний період складає 3 375 грн. із розрахунку базової відсоткової ставки в розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитними коштами у межах дії кредитного договору (а.с. 34).
Таким чином, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку позики. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Оскільки зі спливом строку, на який був наданий кредит, припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитним договором, після спливу строку чинності договору, позивач не має законних підстав нараховувати відсотки, передбачені кредитним договором № 2444718 від 28 лютого 2024 року.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме: судовий збір.
Позивачем при поданні позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. (а.с. 1).
З урахуванням того, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 501 грн. 83 коп. (162 576 грн. 79 коп. х 3 028 грн. : 196 769 грн. 29 коп. = 2 501 грн. 83 коп.).
Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» складає 165 078 грн. 62 коп. (162 576 грн. 79 коп. + 2 501 грн. 83 коп. = 165 078 грн. 62 коп.).
На підставі викладеного, керуючись п. 12 ч. 1 ст. 3, ст. 12, ч. 1 ст. 13 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 525, 526, ст. 610, ч. 1 ст. 612, ч. 1 ст. 1048 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити.
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: