ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/626/23

провадження № 22-ц/4809/572/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Карпенка О.Л., Єгорової С.М.

з участю секретаря: Зайченко В.К.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради» на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 грудня 2024 року, у складі головуючого судді Кулінки Л.Д. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради» про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення доган, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради» про визнання незаконними та скасування наказів про оголошення доган.

В обгрунтування позову зазначав, що з 20.10.2021 він був прийнятий на основне місце роботи КП «Теплоенергетик» Кропивницької міської ради» в транспортну дільницю, водієм автотранспортних засобів з окладом (тарифна ставка) 9978,00 грн, що підтверджується наказом № 157 о/с-32223 від 19.10.2021.

Вказував, що починаючи з квітня 2022 року неодноразово звертався до директора підприємства Чельника О.С. зі зверненнями про отримання інформації (про оплату праці, про організацію праці водія, про отримання копій наказів про зміну умов праці та інші), на які відповіді він не отримував.

На думку позивача, така його поведінка в подальшому послугувала для винесення наказів: про встановлення неповного робочого дня від 15.11.2022 року № 239 о/к, про порушення трудової дисципліни від 16.11.2022 № 26к та про порушення трудової дисципліни від 03.01.2023 № 1к.

Вважає зазначені накази незаконними, тому звернувся до суду про їх скасування.

Просив:

Визнати незаконними та скасувати накази Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради»: наказ № 239 о/к від 15.11.2022 про встановлення неповного робочого дня; наказ № 26к від 16.11.2022 про порушення дисципліни та оголошення догани; наказ № 1к від 03.01.2023 про порушення трудової дисципліни та оголошення догани.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 грудня 2024 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради» № 239 о/к від 15.11.2022 «Про встановлення неповного робочого дня».

У задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування наказу № 26к від 16.11.2022 про порушення дисципліни та оголошення догани, та наказу № 1к від 03.01.2023 про порушення трудової дисципліни та оголошення догани відмовлено.

Стягнуто з Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Відповідач подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду ,в якій просить рішення суду в частині визнання незаконним та скасування наказу Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради» № 239 о/к від 15.11.2022 «Про встановлення неповного робочого дня» скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Відповідач вказував, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції не прийняв до уваги доводи відповідача, що за позивачем закріплений транспортний засіб ГАЗ 5312 «бочка», державний номер НОМЕР_1 , який призначений для збору та відкачування води при поривах і протіканнях обладнання теплових мереж (труби, засувки) та під час проведення гідравлічних випробувань перед початком опалювального сезону.

Зазначає, що наказ КП «Теплоенергетик» КМР» від 15.11.2022 № 239 о/с «Про встановлення неповного робочого дня» прийнятий у зв`язку із завершенням проведення гідравлічних випробувані до початку опалювального сезону 2022/2023 - 30.10.2022 та відсутності необхідною використання транспортного засобу ГАЗ 5312 «бочка» протягом повного робочого дня.

Тому, робота ОСОБА_1 була направлена лише для огляду транспортного засобу та виконання невідкладних робіт протягом встановленого робочого часу.

Вказує на те, що зміни в організації виробництва та праці були обґрунтованими та документально оформленими, а також з дотриманням установленого законом порядку проведення зміни істотних умов праці.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення, в оскаржуваній частині відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом встановлено, що наказом про прийняття на роботу № 157 о/с-32223 від 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 з 20 жовтня 2021 року було прийнято на роботу до Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради» до транспортної дільниці на посаду водія автотранспортних засобів ( том 1а.с.69).

Згідно наказу від 01 листопада 2021 року «Про присвоєння кваліфікації II класу водію автотранспортних засобів» присвоєно ОСОБА_1 з 01 листопада 2021 року кваліфікацію 2 класу водія автотранспортних засобів та встановити надбавку за класність у розмірі 10 % на місяць ( том 1 а.с.126).

Відповідно до службової записки начальника транспортної дільниці Віталія Чуйко, у зв`язку з тим що, проведенні гідравлічних випробувань закінчилось 01 листопада 2022 року та у зв`язку з тим, що транспортний засіб ГАЗ 5312 бочка, державний номер НОМЕР_1 не планується використовувати протягом опалювального сезону, так як даний транспортний засіб знаходиться часто на ремонті, а працівник який був прийнятий на роботу саме на цей транспортний засіб самостійно підтримувати технічний стан відмовляється, запропоновано директору Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради» перевести працівника, який прийнятий водієм ГАЗ5312, бочка, 9990 на скорочений робочий день тільки для проведення огляду транспортного засобу (том 1 а.с.128).

Згідно наказу № 239 о/к від 15 листопада 2022 року «Про встановлення неповного робочого дня» у зв`язку зі зміною на підприємстві організації виробництва та умов праці, з метою ефективного використання робочого часу і часу відпочинку працівників та запобіганню масовому звільненню працівників, враховуючи тяжке фінансове становище підприємства, керуючись статями 32, 36 Кодексу законів про працю України встановлено з 16 листопада 2022 року для ОСОБА_1 , водія автотранспортних засобів неповний робочий день 1 година, початок роботи в 8.00 год 00 хв, завершення роботи в 09 год 00 хв. Робочі дні: з понеділка по п`ятницю, вихідні дні: субота та неділя ( том 1 а.с.93).

Скасовуючи зазначений наказ суд першої інстанції послався на те, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами зміну істотних умов праці, в організації виробництва, не надано фінансової звітності, що підтвердила б скрутне матеріальне становище підприємства та, що стало причиною зміни істотних умов праці і чому зміна істотних умов праці застосована лише до однієї посади, а саме до тієї яку займає позивач.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції і вважає ,що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання незаконним та скасування наказу № 239 о/к від 15.11.2022 року «Про встановлення неповного робочого дня».

Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України, введено в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та в подальшому продовжено - воєнний стан.

15.03.2022 був прийняти Закон України № 2136-IX «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», метою якого є врегулювання окремих питань трудових відносин між працівником та роботодавцем в умовах воєнного часу.

Згідно з ч.ч. 2,3 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Отже, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж КЗпП України - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України, у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п. 6 ст. 36 цього Кодексу.

Верховний Суд в постанові від 22 листопада 2023 року, постановленій у даній справі виходить з того, що припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, введенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадженням передових методів, технологій тощо).

Перелік умов праці, які можна вважати істотними, наведено у статті 32 КЗпП України, до яких, зокрема, належать: система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад. Наведений перелік не є вичерпним, оскільки істотними можуть вважатися й інші умови праці.

Зміна істотних умов праці відбувається за тією самою посадою, у тій самій установі, де працівник працював до такої зміни. Про визначену частиною третьою статті 32 КЗпП України зміну істотних умов праці та, відповідно, припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України можливо стверджувати тоді, коли посада працівника не скорочується, а лише змінюються істотні умови праці за цією посадою. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 215/2330/19, від 11 травня 2021 року у справі № 317/182/19-ц, від 14 вересня 2022 року у справі № 317/181/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 582/1001/15-ц зазначено, що зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку зі зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Таким чином,зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

У постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 464/1320/20, провадження № 61-11379св21, зазначено, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці. Зміни в організації виробництва і праці - це раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і, навпаки, впровадження передових методів, технологій тощо. Наведене узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 754/8595/17-ц. При цьому, саме на роботодавцеві лежить обов`язок довести наявність змін в організації виробництва і праці належними та достовірними доказами.

У листі Мінсоцполітики від 13.04.2017 р. № 159/0/22-17 вказано, що роботодавець повинен видати наказ про внесення змін в організацію виробництва і праці, в якому розкривається зміст цих змін. Обґрунтуванням змін можуть бути реорганізація підприємства, оптимізація структури товариства та створення або закриття структурних підрозділів, зміна у видах чи обсягах діяльності тощо.

Матеріали справи не містять наказу КП «Теплоенергетик» про внесення змін в організацію виробництва і праці на підприємстві та доказів про їх вплив саме на посаду позивача.

Колегія суддів виходить з того, що Конституція України гарантує кожному громадянину право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Теплоенергетик «Кропивницької міської ради» залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 04 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді: О.Л. Карпенко

С.М. Єгорова