Справа № 175/2377/25
Провадження № 2/175/569/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2025 року с. Слобожанське
Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бойко О.М.,
із секретарем судового засідання Кальченко Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у с. Слобожанське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-
25 лютого 2025 року до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
В позовній заяві просить суд: стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 349588,84 грн.
Обґрунтовує свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклали шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району та області про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №07. що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
За час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина: син - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Однак, сімейне життя позивача із відповідачем не склалось.
06 грудня 2011 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської обдаси шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Після розірвання шлюбу Позивача з Відповідачем, дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , залишився проживати разом з матір`ю, і станом на сьогоднішній день проживають разом, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи та Витягом з реєстру територіальної громади на ОСОБА_1 , з яких вбачається, що мати і її дитина мешкають за однією адресою АДРЕСА_1 .
У зв`язку з відсутністю будь-якої матеріальної допомоги зі сторони Відповідача - ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду для примусового стягнення аліментів з Відповідача на утримання дитини.
Па підставі рішення суду по справі № 2-6354 було виготовлено та видано виконавчий лист від 05.04.2012 року.
Даний виконавчий лист було подано позивачем ОСОБА_1 на виконання до органів державної виконавчої служби.
10.04.2012 року державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 05.04.2012 року по справі №2-6354.
Таким чином, станом на зараз в Другому Правобережному ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра на виконанні перебуває виконавчий лист зі стягнення аліментів з ОСОБА_2 ВП № 32115984.
У зв`язку з несплатою аліментів на утримання своєї дитини Відповідачем, представником Позивача було направлено адвокатський запит до органу державної виконавчої служби для надання розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому документу (виконавчий лист № 2-6354 що виданий 05.04.2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області) за період з 10.04.2012 року по 01.02.2025 року помісячно.
Позивач надала до суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглядати за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив та жодних заяв щодо відкладення судового розгляду не надіслав, у наданий судом строк відзив на позов не подавав, а тому, враховуючи всі обставини справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України.
Суд дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
Предметом спору (змістом спірних правовідносин) у справі є стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , уклали шлюб, який був зареєстрований Виконкомом Сурсько-Литовської сільської ради Дніпропетровського району та області про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис №07. що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .
За час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина: син - ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Однак, сімейне життя позивача із відповідачем не склалось.
06 грудня 2011 року рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської обдаси шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.
Після розірвання шлюбу Позивача з Відповідачем, дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , залишився проживати разом з матір`ю, і станом на сьогоднішній день проживають разом, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи та Витягом з реєстру територіальної громади на ОСОБА_1 , з яких вбачається, що мати і її дитина мешкають за однією адресою АДРЕСА_1 .
У зв`язку з відсутністю будь-якої матеріальної допомоги зі сторони Відповідача - ОСОБА_1 була змушена звернутись до суду для примусового стягнення аліментів з Відповідача на утримання дитини.
Па підставі рішення суду по справі № 2-6354 було виготовлено та видано виконавчий лист від 05.04.2012 року.
Даний виконавчий лист було подано позивачем ОСОБА_1 на виконання до органів державної виконавчої служби.
10.04.2012 року державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа від 05.04.2012 року по справі №2-6354.
Таким чином, станом на зараз в Другому Правобережному ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра на виконанні перебуває виконавчий лист зі стягнення аліментів з ОСОБА_2 ВП № 32115984.
У зв`язку з несплатою аліментів на утримання своєї дитини Відповідачем, представником Позивача було направлено адвокатський запит до органу державної виконавчої служби для надання розрахунку заборгованості по аліментам по виконавчому документу (виконавчий лист № 2-6354 що виданий 05.04.2012 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області) за період з 10.04.2012 року по 01.02.2025 року помісячно.
На день пред`явлення позовної заяви зазначена вище заборгованість не погашена. Відповідачу добре відомо про існування заборгованості по сплаті аліментів, але він свідомо ухиляється від повного погашення заборгованості.
Позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити та виховати дитину, а також виконує всі інші обов`язки, покладені па неї законом та необхідні для належного у тримання спільної з Відповідачем дитини.
Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Заборгованість виникла з вини платника аліментів, оскільки він будучи працездатним, не в повній мірі сплачував аліменти на утримання дитини.
Проте Відповідач і в подальшому продовжує ухилятись від сплати аліментів, від чого виникла заборгованість, яка складає 349 588,84 грн.
Отже, з урахуванням того, що Відповідач має нормальний стан здоров?я, є особою працездатного віку, однак участі у вихованні та утриманні сина, який має особливі потреби, не приймає, вважаю, що існують підстави для покладення на нього відповідальності за несплату аліментів у вигляді пені.
В зв`язку з невиплатою позивачці аліментів, її матеріальне становище значно погіршилось, вона не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, тому, враховуючи ці обставини, ОСОБА_1 змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен мас право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
В Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.
Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, що випливає звичайно зі змісту положення ст. 180 Сімейного кодексу України, яке зобов`язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-111, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства», закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку дитини.
Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.
Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року №2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Порядок стягнення аліментів на утримання дітей визначається законом, зокрема ст. 79-91, 194-197 СК України та статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».
У разі неможливості стягнення аліментів із заробітної плати чи інших доходів боржника протягом трьох місяців підряд, якщо боржник не працює і не одержує доходів, стягнення звертається на майно боржника.
Розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Державний виконавець у разі надходження виконавчого документа повинен підрахувати розмір заборгованості по аліментах і повідомити про нього стягувача і боржника.
Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувану і боржнику: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; за власною ініціативою; в інших передбачених законом випадках.
Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття.
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).
Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, позивач має право щодо стягнення заборгованості зі сплати аліментів, яка утворилась через неналежне виконання відповідачем, свого обов`язку на утримання дитини.
У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (нені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір нені - 1 % за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було викопане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення непі.
Таке правило застосовується в разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так:, заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першою дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки непі - 1 %.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені па заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18), від 03 квітня 2019 року №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18).
Згідно розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, здійсненого з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, розмір неустойки (пені) за виконавчим документом складає 6 043 817,23 грн.
Відповідно до статті 196 СК України передбачено, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна становити не більше 100 відсотків заборгованості.
Враховуючи, що сума заборгованості відповідача по аліментам на утримання дитини складає 349 588,84 грн., то з урахуванням вимог ст. 196 СК України, підлягає стягненню пеня за несплату аліментів на утримання дитини в розмірі 100% заборгованості за період з 06.10.2011 по 22.02.2025 року, що становить 349 588,84 грн., в межах позовних вимог.
Доданий позивачем до позову розрахунок заборгованості вимогам закону відповідає, тому суд визнає його, як належний доказ по справі та покладає його в основу судового рішення, оскільки він не викликає сумніву у суду та не спростований відповідачем по справі.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, підлягають задоволенню.
На підставіст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Керуючись п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст.195,196, СК України, ст.ст.7,8,12, 13, 81, 141, 258-259,263,265,280,282, 284 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 349588,84 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави суму судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бойко О.М.