ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 644/711/25
Провадження № 2-о/362/145/25
У Х В А Л А

20.06.2025 року суддя Васильківського міськрайонного суду Київської області Лебідь-Гавенко Г.М., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною,

в с т а н о в и в:

17.06.2025 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області із Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшла цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною за підсудністю.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить суд продовжити строк дії рішення Орджонікідзевського суду Харківської області від 16.04.2019 року по справі № 644/1234/16-ц року про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Ізюм, Зарківської області, що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , недієздатною, встановлення над нею опіки, та призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , опікуном на два роки.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 29.04.2025 року вказану справу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області (а.с.86-89).

Ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.05.2025 року вказану справу передано за підсудністю до Васильківського міськрайонного суду Київської області (а.с.101-103).

Згідно з положеннями ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

При вирішенні питання про прийняття заяви про визнання фізичної особи недієздатною в порядку окремого провадження суддею враховано, що ця заява повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.ст. 175, 177 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 340, 341 цього Кодексу.

Вказаний висновок узгоджується з правовими позиціями викладеними в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення".

Пред`явлена заява подана з порушенням вимог ст. 299 та ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Згідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до частини 4 статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.3 ст. 42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Водночас, представник заявника, визначаючи склад учасників справи, не вказує заінтересованою особою саму особу ОСОБА_2 стосовно якої вирішується питання про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною, права і інтереси якої, у випадку ухвалення рішення суду будуть суттєво обмежені, та участь якої в судовому засіданні також вимагається за законом.

Відповідно до частини третьої статті 25 Закону України «Про психіатричну допомогу» особи, яким надається психіатрична допомога, мають право на особисту участь у судових засіданнях, висловлення своєї думки щодо висновків лікарів-психіатрівь у судовому засіданні при вирішенні питань, пов`язаних з наданням їм психіатричної допомоги та обмеженням у зв`язку з цим їх прав.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 27 березня 2008 року у справі «Штукатуров проти Росії» (заява № 44009/05) зазначив, що, вирішуючи справу про визнання особи недієздатною виключно на підставі письмових доказів, не побачивши і не почувши особу, суд порушив її право на справедливий судовий розгляд, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення їй опікуна, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її (за необхідності дистанційно, у режимі відеоконференції). Якщо на момент розгляду справи особа позбавлена волі як психічно хвора, суд має перевірити законність підстав позбавлення волі такої особи, щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд.

Вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №753/4146/18 (провадження №61-389св19).

Розгляд справи за заявою про визнання особи недієздатною за відсутності особи щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною є грубим порушенням вимог процесуального закону, зокрема статті 299 ЦПК України, вказаний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №756/6838/17 (провадження №61-10584св20).

Отже, заявник, в порушення вимог Закону, у поданій до суду заяві не зазначає особу ОСОБА_2 , щодо якої розглядається справа, стосовно якої вирішується питання про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною.

Крім того, Частиною 1 статті 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років, що передбачено в ч. 6 ст. 300 ЦПК України.

Згідно ч. 7 ст.300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 8 ст.300 ЦПК України клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Згідно ч. 9 ст.300 ЦПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.

Але як вбачається із матеріалів справи, встановлений строк визначений рішенням Орджонікідзевським районним судом м. Харкова від 16.04.2019 року сплив, ще 16.04.2021 року (а.с. 13-19).

Як передбачено ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1ст.127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania). Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики.

Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що безпідставне поновлення судами строків є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд.

Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак, вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.

З аналізу наведених вище норм процесуального права вбачається, що заявник наділений правом звернутись до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною за обов`язкової умови - до закінчення строку дії рішення (не пізніше ніж за п`ятнадцять днів) про визнання фізичної особи недієздатною.

Проте, клопотання подано до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова лише 27 січня 2025 року після спливу строку дії рішення суду від 16 квітня 2019 року, тобто поза процесуальним строком.

Суд зауважує, що згідно частин 1 та 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною 1 ст. 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

З аналізу наведених положень закону суд зазначає, що після спливу строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною встановлені в ньому юридичні факти втрачають свою дію. Відповідно, особа, щодо якої було ухвалено таке рішення, вже не вважається недієздатною, а вважається особою, здатною керувати своїми діями, набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатною своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. При цьому, права та обов`язки опікуна, визначені у Главі 6 ЦК України, припиняються.

Суд звертає увагу також і на те, що поновлення строку для звернення до суду з цим клопотанням не призведе до настання юридичних наслідків: згідно ч. 9 ст. 300 ЦПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії у даному випадку до 16.04.2021 року. Подання до суду цього клопотання після дворічного строку унеможливлює виконання судом указаної норми закону. Отже поновлення строку для звернення до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною у даному випадку неможливе.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що він не позбавлений права звернутися до суду із заявою про визнання особи недієздатною в порядку окремого провадження.

Враховуючи викладене вище, відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, клопотання про продовження строку дії рішення суду про визнання особи недієздатною підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення заявником зазначених недоліків, а саме: подання заяви в новій редакції із залученням у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 стосовно якої вирішується питання про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною із зазначенням причин не подання клопотання про продовження строків до 16.04.2021 року, із визначенням з кола заінтересованих осіб та завірених додатків.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 120, 126, 127, 175, 177, 185, 300, 258 - 260, 294, 299, 353, 354 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Харківської міської ради про продовження строку дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати пяті днів з дня вручення ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатись неподаною та повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко