ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/24/25 Номер провадження 22-з/814/162/25 Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
03 липня 2025 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача Дряниці Ю.В.,
судді Пилипчук Л.І., Чумак О.В.
розглянула заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Вовненко Оксани Вікторівни про ухвалення додаткового рішення
по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно отриманих коштів,-
В С Т А Н О В И Л А :
У січні 2025 року представник ГУ ПФУ в Полтавській області звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно отриманих коштів, у якому просив суд стягнути з відповідача надмірно виплачену пенсію у розмірі 8496,92 грн.
Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 березня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржив позивач, подавши апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03.06.2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишено без задоволення. Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11 березня 2025 року залишено без змін.

09 червня 2025 року до Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Вовненко Оксани Вікторівни про ухвалення додаткового рішення.

В обгрунтування заяви зазначено, що судом апеляційної інстанції при ухваленні судового рішення не було вирішено питання щодо витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з цим, представник відповідача просила ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 8 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесені відповідачем за перегляд справи судом апеляційної інстанції.

Представником позивача подано до апеляційного суду заперечення на заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення.

У доводах заперечення зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зауважено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування, з урахуванням того, чи були такі витрати здійснені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час і неспівмірність порівняно з ринковими цінами.

Позивач вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлених представником відповідача не є співмірним із складністю справи та фактично витраченим часом на виконання адвокатом робіт (наданих послуг).

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, колегія суддів доходить висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку,що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

При цьому, за приписами ч. 1, ч. 3 т. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат на правничу допомогу здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на апеляційну скаргу поданому представником відповідача адвокатом Вовненко О.В. заявлено вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підтвердження витрат на правову допомогу до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено договір про надання правової допомоги від 22.01.2025 укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Вовненко О.В., протокол узгодження договірної ціни щодо надання послуг від 05.06.2025 року, згідно якого визначено ціну за надані адвокатом послуги у розмірі 8000 грн., квитанцію №5 від 03.03.2025 року про сплату ОСОБА_1 8000 грн. за супровід в апеляційному суді справи №542/24/25, акт виконаних робіт (наданих послуг) по договору про надання правової допомоги від 05.06.2025 року.

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг) по договору про надання правової допомоги від 05.06.2025 року надана наступна правова допомога:

1.Надання юридичних консультацій з питань практичного застосування положень чинного цивільного законодавства у контексті апеляційного провадження;

2.Аналіз судової практики з аналогічних спорів щодо Пенсійного фонду України, зокрема у справах про стягнення надмірно отриманих пенсійних виплат, із врахуванням правових позицій Верховного Суду, сформованих у контексті оскарження подібних рішень в апеляційному порядку;

3.Підготовка відзиву на апеляційну скаргу, включно з формуванням правової позиції, аналізом доказової бази, правовим обґрунтуванням та складання заяви про розподіл судових витрат.

Зважаючи на наведене колегія суддів доходить висновку, що відповідач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції. Представником відповідача зроблено про це відповідну заяву та надано необхідні докази.

Разом із цим, визнаючи розмір витрат на правничу допомогу, який слід стягнути з позивача на користь відповідача, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно з частинами другою, третьою, восьмою статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Проаналізувавши надані представником відповідача докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено здійснену адвокатом роботу (послуги), а також врахувавши правові висновки Верховного Суду щодо застосування норм права при вирішенні питання розподілу судових витрат, колегія суддів вважає, що заявлений представником відповідача розмір витрат на правничу допомогу в сумі 8 000 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру; такі витрати не співмірні з виконаною роботою під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача підготовлено та подано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, також подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення.

При цьому, розгляд справи судом апеляційної інстанції проводився у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, без проведення судового засідання.

Аналіз матеріалів справи та виконаних адвокатами послуг, вказує на те, що дана справа є нескладною, а відтак не потребувала від адвоката відповідача значних зусиль у наданні правничої допомоги, зокрема, таких як подання додаткових клопотань, доказів, обґрунтування правової позиції відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що правова позиція відповідача в судах першої та апеляційної інстанцій не змінювалась, тому не підтверджується існування об`єктивної та нагальної необхідності для адвоката, яка надавала правову допомогу відповідачу в суді апеляційної інстанції, вивчати додаткові джерела права, тобто підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 137 та частиною третьою статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, заперечення представника позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів доходить висновку про наявність правових підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу надану ОСОБА_1 адвокатом Вовненко О.В. до 5 000 грн.

Керуючись ч. 8 ст. 141, п. 3 ч. 1 ст. 270, ч. 2 ст. 381 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Вовненко Оксани Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно отриманих коштів - задовольнити частково і ухвалити додаткову постанову.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн. (п`ять тисяч грн.)

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Ю. В. Дряниця

Судді: Л.І. Пилипчук

О.В. Чумак