Провадження № 22-з/801/88/25
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Оніщук В. В.
Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),
суддів: Голоти Л. О., Копаничук С. Г.,
з участю секретаря судового засідання Кашпрук М. Г.,
учасники справи:
відповідачі Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
третя особа ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення судових витрат,
У провадженні Вінницького апеляційного суду перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання договору недійсним.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 червня 2025 року апеляційна скарга адвоката Жадана К. М. в інтересах ОСОБА_1 була залишена без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07 квітня 2025 року залишено без змін.
23 червня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява адвоката Мишковської Т. М. про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн, понесених в суді апеляційної інстанції.
У судове засідання ФОП ОСОБА_2 та її представник не з`явилися, про розгляд заяви повідомлялися належним чином, при цьому подано заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, а тому згідно вимог ст. 270 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду заяви.
Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Згідно із ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 №23рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Із матеріалів справи вбачається, що інтереси відповідача ФОП ОСОБА_2 під час розгляду справи у Вінницькому апеляційному суді представляла адвокат Мишковська Т. М. на підставі договору про надання правової допомоги № 18/24 від 22 січня 2024 року та ордеру.
На підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн адвокат Мишковська Т. М. надала договір про надання правової допомоги № 18/24 від 22 січня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 31 травня 2025 року на суму 3 000 грн, опис виконаних робіт від 20 червня 2025 року, відповідно до якого адвокат Мишковська Т. М. надала відповідачеві послуги:
- вивчення матеріалів апеляційної скарги. Опрацювання законодавчої бази, що регулює відносини та правових позицій Верховного суду задля формування правової позиції по справі, надання консультацій;
- участь у судовому засіданні.
Також до заяви про стягнення судових витрат було долучено докази її надсилання іншим учасникам справи.
За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України).
У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
25 червня 2025 року від представника ОСОБА_1 надійшли заперечення проти заяви про постановлення додаткового рішення, у якій він зазначає, що на підставі наданих відповідачем доказів витрат на правничу допомогу неможливо встановити фактичний обсяг наданих послуг та часу, витраченого на такі послуги, тому сторона позивача вважає, що у суду апеляційної інстанції є всі правові підстави для відмови у задоволенні вимог про відшкодування відповідачу витрат на правничу допомогу. Так, адвокат Мишковська Т.М. не надала суду акт виконаних робіт/наданих послуг про надані послуги та про виконання умов договору № 18/24, із договору № 18/24 неможливо чітко визначити суму гонорару, опис не містить інформації про витрачений час адвокатом при наданні правової допомоги клієнту, а тому, встановлення розміру гонорару є неможливим. Послуги, зазначені у описі, є необґрунтованими та недоведеними.
Враховуючи викладене, керуючись у тому числі такими критеріями, як обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності розміру судових витрат на правничу допомогу, з огляду на заперечення позивача проти заявленого розміру витрат на правничу допомогу, а також те, що правова позиція сторони відповідача не змінювалася, письмовий відзив на апеляційну скаргу не надавався, у справі було проведено одне судове засідання, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви адвоката Мишковської Т. М. та стягнення з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 1 500 грн понесених нею витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. ст. 137, 141, 246, 270 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
Заяву адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1 500 грн понесених нею судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
Суддя-доповідач В. В. Оніщук
Судді Л. О. Голота
С. Г. Копаничук