суддів Великої Палати Верховного Суду Мартєва С. Ю., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Шевцової Н. В.,
щодо ухвали Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2025 року у справі № 350/413/24 (провадження № 14-48цс25)
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - Дубівської сільської ради Івано-Франківської області, про усунення перешкод у користуванні дорогою, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 25 липня 2024 року.
Відповідно до змісту частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку; про наявність окремої думки повідомляються учасники справи без оголошення її змісту в судовому засіданні.
І. Обставини справи
2. 14 травня 2025 року Велика Палата Верховного Суду постановила ухвалу, якою повернула справу № 350/413/24 на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частини шостої статті 404 ЦПК України з огляду на недоцільність прийняття до розгляду другої справи з такої ж правової проблеми, що вже перебуває на вирішенні у ній, тобто подібне питання вже є на вирішенні Великої Палати Верховного Суду, а тому не потребує його повторного прийняття.
3. З висновком, викладеним в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2025 року в цій справі, не погоджуємося.
4. По-перше, Велика Палата Верховного Суду повертаючи справу на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду виходила з того, що у провадженні Велика Палата Верховного Суду перебуває справа № 367/252/24 за позовом приватного виконавця в інтересах фізичної особи до двох фізичних осіб про визнання недійсними шлюбного договору й договорів дарування та визначення частки боржника в спільному майні. Ухвалою від 16 лютого 2024 року Подільський районний суд міста Києва позовну заяву приватного виконавця повернув особі, яка її подала. Постановою від 19 квітня 2024 року Київський апеляційний суд апеляційну скаргу приватного виконавця задовольнив, ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 16 лютого 2024 року скасував, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції. Фізична особа, в інтересах якої приватний виконавець подав позов, у червні 2024 року подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просила скасувати постанову Київського апеляційного суду від 19 квітня 2024 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.
5. Колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 29 січня 2025 року передала справу № 367/252/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду для уточнення (конкретизації) правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11.
6. У справі № 350/413/24 ухвалою від 24 квітня 2024 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області закрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні дорогою. Постановою від 25 липня 2024 року Івано-Франківський апеляційний суд ухвалу Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2024 року скасував, а справу направив для продовження розгляду до суду першої інстанції.
7. Велика Палата Верховного Суду виснувала, що правовідносини у справах № 350/413/24 та № 367/252/24 є подібними, оскільки в обох випадках предметом касаційного оскарження є постанова апеляційного суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі (у справі № 350/413/24 - про закриття провадження, у справі № 367/252/24 - про повернення позовної заяви), та направлено справу для продовження розгляду до місцевого суду. Спільним є змістовий критерій, що полягає у праві сторін на касаційний перегляд таких постанов апеляційного суду, а також у застосуванні норм процесуального права, які регулюють межі касаційного оскарження.
8. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що вирішення справи № 367/252/24, яка вже перебуває в її провадженні, є неможливим без розв`язання правової проблеми щодо можливості касаційного оскарження постанови апеляційного суду, якою скасовано ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлено справу для продовження розгляду. Ця проблема є вирішальною для забезпечення єдності судової практики, оскільки розбіжності між підходами Касаційного цивільного та Касаційного адміністративного судів, зокрема висновком Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 380/970/24, створюють правову невизначеність, яка суперечить статті 8 Конституції України та принципу правовладдя (верховенства права).
9. Тобто Велика Палата Верховного Суду у справі № 367/252/24, яка перебуває у провадженні Великої Палати Верховного Суду, вже вирішує питання відступу (чи її підтримання) від правової позиції, викладеної в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 березня 2025 року у справі № 380/970/24 про те, що постанова суду апеляційної інстанції, прийнята за результатом перегляду ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (зокрема, ухвал про повернення заяви позивачеві (заявникові), відмову у відкритті провадження у справі, залишення позову (заяви) без розгляду, закриття провадження у справі), якою така ухвала була скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду, не може бути предметом касаційного оскарження.
10. З такими висновками не погоджуємося, оскільки Друга судова палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 29 січня 2025 року передала справу № 367/252/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду для уточнення (конкретизації) правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 про те, що спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абзац перший частини п`ятої статті 56 ЦПК України). Оскільки виконавець може звертатися з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від волі боржника чи навіть всупереч такій волі, та враховуючи, що процесуальний кодекс не містить вичерпного регулювання участі виконавця у позовному провадженні, підлягають застосуванню правила частин третьої, четвертої статті 57 ЦПК України: зменшення розміру позовних вимог, зміна предмета або підстави позову, укладення мирової угоди, відмова від апеляційної або касаційної скарги, заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими або виключними обставинами можлива лише за письмовою згодою виконавця; якщо боржник не підтримує заявлених позовних вимог, то це не є підставою для залишення подання без розгляду. Відмова боржника від позову, подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє виконавця права підтримувати позов і вимагати розгляду справи по суті.
11. Отже, справу № 367/252/24 передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для вирішення зовсім іншого правового питання.
12. Недоцільність прийняття справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду полягає у відсутності виключної правової проблеми, наявності висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору в подібних правовідносинах.
13. Тобто частина шоста статті 404 ЦПК України не передбачає такої підстави висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду як наявність подібного питання на вирішенні Великої Палати Верховного Суду. Тим більше, якщо таке питання на вирішенні Великої Палати Верховного Суду не перебуває.
14. По-друге, наявність невирішеного спірного питання та неоднакове застосування положень ЦПК України та КАС України щодо можливості оскарження в касаційному порядку ухвал суду першої інстанції про повернення позовної заяви чи закриття провадження у справі у разі їх скасування судом апеляційної інстанції та направлення справи для продовження розгляду підтверджується численними спробами судів направити спірне питання на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
15. Так, 19 січня 2022 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду передав справу № 373/86/21 на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини третьої статті 403 ЦПК України.
17. Разом з тим у цій справі касаційне провадження закрито у зв`язку з розглядом справи по суті заявлених позовних вимог та ухваленням судового рішення, яке на час розгляду касаційної скарги на постанову суду про повернення справи до місцевого суду переглянуто і апеляційним судом. Отже жодних уточнень щодо можливості перегляду постанови апеляційного суду про повернення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції бути не може, бо з цього питання висновку Велика Палата Верховного Суду не робила.
18. Крім того, ухвалою від 17 квітня 2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду адміністративну справу №280/5691/24 на підставі пункту п`ятого статті 346 КАС України, оскільки колегія суддів переконана, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, а саме питання щодо можливості касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
20. Проте у цій справі Велика Палата Верховного Суду вирішувала питання юрисдикційності спору, а не питання можливості касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції.
21. Вважаємо, що зазначена проблема є та вона не вирішена, висновків щодо можливості касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції, яким скасовано ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції Велика Палата Верховного Судуне висловлювала.
22. Отже, мотиви, викладені в ухвалі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2025 року, є такими, що містять підстави для прийняття справи до провадження Великої Палати Верховного Суду відповідно до частини третьої статті 403 ЦПК України, оскільки існує необхідність формування єдиної правозастосовної практики щодо можливості касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатом перегляду ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (зокрема, ухвал про: повернення заяви позивачеві (заявникові), відмови у відкритті провадження у справі, залишення позову (заяви) без розгляду, закриття провадження у справі), якою така ухвала була скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду, а тому вважає за необхідне прийняти справу до розгляду.
23. Вирішення зазначеного питання потребувало формулювання відповідних висновків Великою Палатою Верховного Суду, а тому справа підлягала прийняттю та розгляду Великою Палатою Верховного Суду.
Суддя С. Ю. Мартєв Л. Ю. Кишакевич В. В. Король Н. В. Шевцова