РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2025 р. с-ще Тиврів 145/814/25

2-о/145/56/2025

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванець В. Д. ,

за участю секретаря Крикливої М.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем, заінтересована особа - Гніванська міська рада Вінницького району Вінницької області,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Гнівань Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_3 , яка до дня смерті була зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 . Дана нерухомість належала померлій на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.07.2020.

За життя ОСОБА_3 розпорядилась своїм майном, склавши заповіт на її користь. На день відкриття спадщини заповіт не змінений і не скасований.

Вона звернулась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , але, відповідно до роз`яснення завідуючої Тиврівської державної нотаріальної контори Зданевич С.А., перешкодою у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що в установлений законодавством строк вона не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та на день смерті ОСОБА_3 вони були зареєстровані за різними адресами. Вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Але, фактично, з січня 2024 року і до дня смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 проживала разом із нею (без реєстрації) в будинку, який належить її свекрусі і розташований за адресою: АДРЕСА_4 . У даному будинку вона теж проживала без реєстрації і здійснювала догляд за свекрухою та ОСОБА_3 , оскільки її чоловік проживає за кордоном, діти дорослі та проживають окремо. Тому вона є такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , так як не відмовилась від неї протягом шестимісячного строку. Спадкоємців, які, мають право на обов`язкову частку в спадщині яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 немає.

ОСОБА_3 померла у віці 84 роки. Вона важко хворіла в останні роки свого життя, загальний стан її здоров`я значно погіршився, їй було важко самостійно забезпечувати свою життєдіяльність, вона потребувала постійного стороннього догляду, так як мала вади зору, про що нотаріус зазначив в тексті заповіту складеного спадкодавицею, тому, в січні 2024 року, вона забрала її на постійне місце проживання до себе, у будинок своєї свекрухи у АДРЕСА_4 , де вона і проживала разом зі нею однією сім`єю до дня смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Просить встановити факт її постійного проживання з ОСОБА_3 у АДРЕСА_4 , на день її смерті, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, витребувано у нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори інформацію щодо спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , інформацію про коло спадкоємців та інформацію щодо наявності заповіту.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Представник заінтересованої особи Гніванської міської ради Вінницького району Вінницької області у судове засідання не з`явився, подав заяву, у якій просить розгляд справи провести за відсутності представника заінтересованої особи, заяву підтримує в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_4 дав показання, що проживає по сусідству з заявницею ОСОБА_1 , яка є родичкою його дружини. ОСОБА_1 з січня 2024 року проживала по АДРЕСА_4 разом зі своєю свекрухою та ОСОБА_3 . ОСОБА_1 забрала ОСОБА_3 , оскільки в останньої були проблеми із зором та вона потребувала постійного догляду, який здійснювала заявниця. Родичів у ОСОБА_3 не було. Чоловік ОСОБА_1 проживає в республіці Польща, діти також мешкають в інших містах. Він неодноразово приходив у гості до ОСОБА_1 та бачив у будинку ОСОБА_3 та свекруху заявниці. Підтверджує той факт, що ОСОБА_1 проживала з січня 2024 року разом з ОСОБА_3 до дня смерті останньої - до листопада 2024 року.

Свідок ОСОБА_5 дала показання, що проживає по сусідству з ОСОБА_1 , яка є невісткою її рідної тітки. ОСОБА_1 проживала по АДРЕСА_4 з січня 2024 року разом з батьками свого чоловіка та ОСОБА_3 . Батьки чоловіка похилого віку та вона доглядає за ними, а також забрала до будинку ОСОБА_3 , яка є подругою свекрухи та в якої не має рідних. У ОСОБА_3 були проблеми з зором та вона потребувала догляду, який забезпечувала ОСОБА_1 до дня смерті. Чоловік ОСОБА_1 мешкає за кордоном, діти також в іншому місці. Підтверджує той факт, що ОСОБА_1 проживала з січня 2024 року разом з ОСОБА_3 до дня смерті останньої - до листопада 2024 року.

Вислухавши учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з такого.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Гнівань Вінницького району Вінницької області, померла ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4), яка до дня смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виданою ЦНАП Гніванської міської ради від 02.06.2025 № 09-24/1020 (а.с.14).

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_2 , що стверджується договором купівлі-продажу від 17.07.2020 (а.с.11-12), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 216798267 від 17.07.2020 (а.с.13).

За життя ОСОБА_3 своїм майном розпорядилась, склавши заповіт (а.с.9), відповідно до якого все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати їй на час смерті, і на що за законом вона матиме право, а також належні їй майнові права та її обов`язки на день смерті, у тому числі квартиру АДРЕСА_2 заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отримати свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_1 не може, оскільки звернулася з відповідною заявою про прийняття спадщини з порушенням шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, що підтверджується відмовою нотаріуса від 04.06.2025 № 367/01-16 (а.с. 5).

Відповідно до витребуваної судом інформації після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 19.06.2025 № 81593969 (а.с. 32, 33) та наявний чинний заповіт від 31.10.2024 посвідчений приватним нотаріусом, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові справи) від 19.06.2025 № 81593976 (а.с.34, 35), в якому зазначене місце проживання ОСОБА_3 - АДРЕСА_4 .

Отже, суд установив, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має, заявниці ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про праву на спадщину нотаріусом відмовлено.

Відповідно до положень ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями викладеними у п.п. 2,23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факт, що ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_3 до часу відкриття спадщини стверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.06.2025 (а.с.15), у якому зазначено, що ОСОБА_1 , 1974 р.н., зареєстрована в АДРЕСА_3 , з січня 2024 року фактично проживала за адресою: АДРЕСА_4 , та здійснювала догляд до моменту смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 була зареєстрована в АДРЕСА_1 , але фактично з січня 2024 року проживала по АДРЕСА_4 ; актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 02.06.2025 (а.с.15), у якому зазначено, що ОСОБА_1 , 1974 р.н., зареєстрована в АДРЕСА_3 , з січня 2024 року фактично проживала за адресою АДРЕСА_4 , та здійснювала поховання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Факт їхнього спільного проживання з січня 2024 року і до дня смерті ОСОБА_3 стверджується показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Судом установлено, що заявниці ОСОБА_1 необхідно встановити факт постійного спільного проживання разом зі спадкодавицею ОСОБА_3 , з метою оформлення права на спадщину, оскільки нотаріусом у цьому праві їй було відмовлено.

Отже, встановлення факту проживання заявниці з ОСОБА_3 , на момент смерті останньої породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх постійного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви.

Керуючись ст. 1216-1218,1268,1296,1297 ЦК України, ст. 315-316 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживала з ОСОБА_3 в АДРЕСА_4 , на день її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 01 липня 2025 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подано протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя Іванець В. Д.