Справа №717/45/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Проценко А.М.,

за участю секретаря судових засідань Житарюк А.С.,

представника боржника Денисюка Д.Г.,

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Кельменці заяву акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення,

ВСТАНОВИВ:

До суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, звернувся представник АТ «Укртрансгаз», в обґрунтування якої навів обставини добровільного самостійного виконання судового рішення у справі №717/45/25, та підтверджує це платіжними інструкціями від 10.06.2025 № 13113 від 10.06.2025, № 13116 від 10.06.2025, № 13119 від 10.06.2025, №13114 від 10.06.2025, № 13117 від 10.06.2025, № 13115 від 10.06.2025, №13118 від 10.06.2025, № 13119 від 10.06.2025 та відомістю № 171 від 10.06.2025, № 170 від 10.06.2025, № 169 від 10.06.2025. За цих підстав просить визнати виконавчий лист від 10.06.2025 у справі № 717/45/25 такими, що не підлягає виконанню.

ОСОБА_1 подала до суду заперечення проти задоволення цієї заяви, посилаючись на ту обставину, що в день звільнення (7 жовтня 2024 року) їй не були виплачені всі належні суми, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи судом і присуджено до стягнення з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень. В день звільнення, тобто 7 жовтня 2024 року, до виплати позивачці підлягала премія як складова частина заробітної плати, до якої має застосовуватися ставка судового збору в розмірі 1,5%, яка діяла на той момент, проте саме внаслідок незаконних дій відповідача позивачкою не були отримані ці кошти своєчасно. А вже на момент виплати в порядку виконання судового рішення ставка військового збору збільшилася до 5%, що призвело до зменшення сум, які мала отримати ОСОБА_1 при звільненні, тому стягувачка вважає, що їй мають бути виплачені кошти за відрахуванням військового збору за 1,5% ставкою (на 11920,12 грн. більше).

В судовому засіданні представник АТ «Укртрансгаз» подану заяву підтримав, посилаючись на зазначені в ній обставини.

ОСОБА_1 в судовому засідання проти задоволення заяви заперечила повністю та зазначила, що в судовому рішенні, так як і в виконавчому листі, відсутні будь-які посилання щодо включення до присуджених їй сум податків та зборів.

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи та подану заяву, судом встановлено, що рішенням Кельменецького районного суду Чернівецької області від 06.03.2025 у справі №717/45/25 позов ОСОБА_1 задоволено повністю та стягнуто з акціонерного товариства «Укртрансгаз» на її користь заборгованість з заробітної плати у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.10.2024 по 07.01.2025 у розмірі 538228 (п`ятсот тридцять вісім тисяч двісті двадцять вісім) гривень 52 (п`ятдесят дві) копійки, судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 5382 (п`ять тисяч триста вісімдесят дві) гривні 29 (двадцять дев`ять) копійок, а також стягнуто на користь держави судові витрати у виді судового збору в частині задоволених позовних вимог про стягнення заробітної плати в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок.

Рішенням Чернівецького апеляційного суду від 03.06.2025 рішення Кельменецького районного суду Чернівецької області від 06.03.2025 в частині визначення розміру середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні змінено, визначено до стягнення з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 340575 грн., в іншій частині залишено без змін, здійснено перерозподіл судових витрат та стягнуто з АТ «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 1207,15 грн. судового збору.

Після винесення цього рішення Кельменецьким районним судом Чернівецької області позивачу ОСОБА_1 09.06.2025 видано виконавчий лист, в якому відображено таке:

- стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» () на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по заробітній платі у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень;

-стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» () на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.10.2024 по 07.01.2025 у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень;

-стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» () на користь позивачки ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 5382 (п`ять тисяч триста вісімдесят дві) гривні 29 (двадцять дев`ять) копійок;

-стягнути з акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 1207,15 грн судового збору.

Згідно з пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

В абзаці першому частини першої статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Тобто, судове рішення є обов`язковим до виконання, а виконання такого рішення здійснюється на підставі виконавчого листа.

Відповідно до частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

Аналіз вказаних норм вказує на те, що виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у двох випадках: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Щодо виконання судового рішення в добровільному порядку, про що вказує АТ «Укртрансгаз», то суд зазначає, що обов`язок, який добровільно виконаний боржником поза межами виконавчого провадження, у відповідності до змісту статті 432 ЦПК є матеріально-правовою підставою для визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню.

Судом встановлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.10.2024 по 07.01.2025 у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень та судовий збір у розмірі 1207,15 грн. АТ «Укртрансгаз» виплатило на користь ОСОБА_1 , що підтверджено платіжними інструкціями від 10.06.2025 №13116 від 10.06.2025, №13119 від 10.06.2025, №13117 від 10.06.2025, №13118 від 10.06.2025, №13119 від 10.06.2025 та відомістю №171 від 10.06.2025, №170 від 10.06.2025.

Постановою Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №359/10023/16-ц визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

В даному випадку боржником як податковим агентом правомірно з присудженої суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень самостійно підраховано та сплачено ПДФО та військовий збір у розмірі 5% від вказаної суми, оскільки це зобов`язання виникло з дати ухвалення постанови Чернівецького апеляційного суду від 03.06.2025.

З цього питання суд дійшов висновку, що добровільне виконання боржником АТ «Укртрансгаз» обов`язку щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судового збору вказує на наявність матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в цій частині.

Щодо добровільного виконання обов`язку в частині виплати заборгованості з заробітної плати у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень, то суд зазначає таке.

У відповідності до п. 18.1 ст. 18 Податкового кодексу України (ПКУ) податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків (п. 18.2 ст. 18 Податкового кодексу України).

Положенням п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України серед іншого визначено, що платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи (162.1.1 ПКУ); податковий агент (162.1.3 ПКУ).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» №4015-ІХ, який набув чинності 01.12.2024, а саме пунктом 18 внесено такі зміни до Податкового кодексу України: пп. 1 п. 1.1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" платниками військового збору зазначено осіб, визначених пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу, та пп. 1 п. 1.3 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" встановлено ставку військового збору для таких платників - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» №4113-IX, який набув чинності 01.01.2025, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено підпунктом 1.16 такого змісту: річне податкове зобов`язання з військового збору з доходів платників, визначених пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу, що включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу за 2024 звітний (податковий) рік та остаточний розрахунок податкових зобов`язань щодо яких проводиться в поданій річній податковій декларації про майновий стан і доходи, у тому числі з іноземних доходів, визначається за ставкою військового збору у розмірі 1,5 відсотка (крім випадків, передбачених абзацом третім цього підпункту). Ставка військового збору у розмірі 5 відсотків застосовується до доходів, що включаються до складу загального річного оподатковуваного доходу та остаточний розрахунок податкових зобов`язань щодо яких проводиться в поданій річній податковій декларації про майновий стан і доходи, нараховані (виплачені) платникам податків починаючи з 1 січня 2025 року.

Аналізуючи вказані норми Податкового кодексу України, суд дійшов висновку, що право на виплату ОСОБА_1 заробітної плати при звільненні виникло 7 жовтня 2024 року, а під час судового розгляду в суді першої та апеляційної інстанції встановлено порушення боржником цього права та стягнуто за рішенням суду належну суму. Таким чином, таке податкове зобов`язання з військового збору входить до складу загального річного за 2024 рік та до нього на підставі підпункту 1.16 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України підлягає застосуванню ставка військового збору в розмірі 1,5%.

Судом встановлено, що боржником сплачено військовий збір у розмірі 5% замість 1,5% від суми заборгованості з заробітної плати, що призвело до зменшення належних стягувачу виплат після відрахування податків та зборів.

Дана обставина суперечить податковому законодавству та правам ОСОБА_1 , оскільки покладає на неї додатковий тягар матеріального характеру у виді втрати виплат із заробітної плати, які вона мала отримати ще 7 жовтня 2024 року. Слід зауважити, що судовим рішенням встановлено порушення прав, яке відбулося при звільненні, тобто обов`язок здійснення виплат особі з одночасним відрахуванням і сплатою податків та зборів боржника як податкового агента виник саме тоді.

З врахування зазначеного, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в частині виплати заборгованості з заробітної плати у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень, оскільки при добровільному виконанні боржнику слід виплатити стягувачу суму з відрахуванням ПДФО та військового збору за ставкою 1,5%.

Щодо вимоги про стягнення на користь ОСОБА_1 судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 5382 (п`ять тисяч триста вісімдесят дві) гривні 29 (двадцять дев`ять) копійок суд зазначає, що будь-яких доказів про її добровільне виконання до суду не подано, а це вказує на відсутність підстав для її задоволення в цій частині.

Таким чином, судом встановлені підстави для задоволення цієї заяви лише в частині визнання такими, що не підлягає виконанню виконавчий лист №717/45/25, виданий Кельменецьким районним судом Чернівецької області від 09 червня 2025 року, в частині стягнення з акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.10.2024 по 07.01.2025 у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень та судового збору у розмірі 1207,15 грн.

Керуючись ст. 431, 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укртрансгаз» про стягнення заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №717/45/25, виданий Кельменецьким районним судом Чернівецької області від 09 червня 2025 року, в частині стягнення з акціонерного товариства «Укртрансгаз» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.10.2024 по 07.01.2025 у розмірі 340575 (триста сорок тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень та судового збору у розмірі 1207,15 грн.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 9 липня 2025 року.

Суддя А.М.Проценко