Номер провадження 2/211/1917/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

за головуванням - судді Гонтар А.Л.,

з участю секретаря судового засідання Землякової Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про право на спадщину,

встановив:

17 квітня 2025 року до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про право на спадщину.

У своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що працівники ПФУ України в Донецькій області відмовили її у виплаті недоотриманої пенсії, яка не входить до складу спадщини, а саме, після її батька ОСОБА_2 , пенсіонера військової служби, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона є його єдиною спадкоємицею. Її батько помер у місті Торез Донецької області. Свідоцтво про смерть вона отримала 17 лютого 2021 року. Після смерті батька відкрилась спадщина, а саме, недоотримана ним пенсія. Виплати пенсії ОСОБА_3 було припинено з 01 жовтня 2018 року. На підставі рішення суда від 05 травня 2021 року їй був визначений додатковий строк два місяці для прийняття спадщини. Вона подала наявні документи в Пенсійний фонд, заяву для нарахування пенсії та виплати суми грошових коштів недоотриманної пенсії. Але їй було відмовлено. Просить видати їй свідоцтво про право на спадщину та виплачувати грошові кошти недоотриманної пенсії після батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.1-5).

На підставі ухвали Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 18 квітня 2025 року провадження по справі було відкрито та справу призначено у підготовче судове засідання на 21 травня 2025 року (а.с.54).

21 травня 2025 року підготовче провадження було закрито та справу призначено до судового розгляду на 04 червня 2025 року (а.с.66-67).

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.127).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутності, надав пояснення суду, із змісту яких вбачається, що позовні вимоги вони не визнали (а.с.71-72),81).

З огляду на вимоги, зазначені у ст. 197 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджує актовий запис № 825 від 06 вересня 1973 року (а.с.28).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 (а.с.27).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 червня 2018 року спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 був ОСОБА_3 (а.с.48).

06 січня 2025 року ОСОБА_5 звернулась в Головне управління пенсійного фонду України в Донецької області та отримала відповідь згідно з якою зазначено, що ОСОБА_3 перебував на обліку в пенсійному фонді Донецької області, отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб".

При житті від нього не надходила заява про нарахування та виплату недоодержанної пенсії (а.с.20).

Також згідно з листом ПФУ в Донецької області ОСОБА_1 повідомлено 27 серпня 2021 року, що виплату пенсії ОСОБА_3 було призупинено з 01 жовтня 2018 рокку на підставі даних з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон. За поновленням пенсії ОСОБА_3 не звертався. На момент смерті ОСОБА_3 залишились наявні суми недоортиманої пенсії, які не входять до складу спадщини (а.с 21).

У позовній заяві ОСОБА_1 просить видати їй свідоцтво про право на спадщину та виплачувати грошові кошти недоотриманної пенсії після батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У статті 1296 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ст. 66 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається на майно, що переходить у порядку спадкування до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії.

У статті 67 Закону України "Про нотаріат", зазначено порядок видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті фізичних осіб, евакуйованих із зони відчуження, відселених із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, громадян України, які самостійно переселилися з територій, що зазнали радіоактивного забруднення, і на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонерів з їх числа, які проживали у сільській місцевості, може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі трудової книжки (даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування) члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи засвідченого належним чином витягу з неї, за наявності в ньому відповідного запису, чи рішення суду, яке набрало законної сили, про членство в колективному або іншому сільськогосподарському підприємстві, що розташовувалося на цій території.

Свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після смерті фізичних осіб може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) чи договорів купівлі-продажу, дарування, міни, чи свідоцтва про право на спадщину, чи рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів (правочинів щодо відчуження земельної ділянки, свідоцтва про право на спадщину), державного акта на право власності на землю.

Свідоцтво про право на спадщину на майно, що підлягає реєстрації, може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів.

Свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, що підлягає реєстрації (крім земельної ділянки), може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на підставі правовстановлюючих документів та довідки зазначеного органу місцевого самоврядування з викладенням характеристики будівлі, на яку видається свідоцтво.

Свідоцтво про право на спадщину на грошовий вклад, щодо якого вкладник зробив розпорядження банку (фінансовій установі), а також на грошовий вклад, щодо якого немає заповідального розпорядження, після смерті вкладника може бути видане уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування спадкоємцям першої та другої черги за законом (як у випадку спадкування ними за законом, так і у випадку спадкування ними за заповітом) і за правом представлення на загальних підставах.

Таким чином, як вбачається із норм закону, видача свідоцтва про право на спадщину є повноваженням нотаріуса або в сільських населених пунктах - посадової особи органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії.

Пенсійний фонд України та суд не вирішує питання щодо видачи свідоцтва про право на спадщин.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Таким чином, законом не передбачено такого способу захисту цивільних прав, як видача свідоцтва про право на спадщину, тому в цій частині позову ОСОБА_1 треба відмовити, оскільки вона вибрала не той спосіб захисту своїх прав.

Щодо позовних вимог про виплату грошових коштів недоотриманної пенсії після батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд зазначає таке.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Згідно із ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

У статті 1221 ЦК України зазначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.

Так у відповідності до статті 1227 ЦК України, згідно з якою суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя (виплати нараховані, але не отримані спадкодавцем), передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Системний аналіз положень статей 1219 ЦК України та статті 1227 ЦК України, при застосуванні до встановлених у цій справі обставин, дає підстави для висновку, що потрібно розрізняти: право на відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, каліцтвом як об`єкт цивільних прав), яке нерозривно пов`язане із особою і яке, відповідно не входить до складу спадщини та припиняється зі смертю особи, яка мала таке право; та право на суми відшкодування у зв`язку з трудовим каліцтвом, нараховані за життя спадкодавцю, тобто належали йому, але не отриманні ним за життя, які передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

При вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Отже, до складу спадщини входить право на суми нарахованої пенсії, а право на нарахування пенсії не входить до складу спадщини.

ОСОБА_3 не є внутрішньо переміщеною особою, так як відповідно до свідоцтва про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_1 , він помер у м. Торез Донецької області, тобто він із району проведення АТО тимчасово не переселився на контрольовану територію.

Ненадання за життя ОСОБА_3 , який не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, не є підставою для не нарахування чи невиплати пенсії.

Проте припинення нарахування Пенсійним фондом в Донецькій області пенсії здійснено з 01 жовтня 2018 року, тобто за життя ОСОБА_3 , але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування пенсії, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто майже через два роки від дати прийняття Пенсійния фондом в Донецькій області рішення про припинення виплати пенсії, а отже, ОСОБА_1 як спадкоємець не має права на те, що за життя спадкодавця йому не нараховано і спадкодавець дій відповідача із не нарахування вказаних страхових виплат не оскаржував.

Оскільки ОСОБА_3 за життя не вжив заходи щодо своєчасного нарахування пенсії та отримання нарахованної пенсії, то він не скористався своїм правом на отримання належних йому сум.

А отже у позивача відсутне право на спадкування права на нарахування пенсії померлого

Таким чином суд, висновує про відмову у задоволенні позову спадкоємиці ОСОБА_1 , оскільки ці виплати не увійшли до складу спадщини, право на яку має ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що відповідно до вимог цивільного законодавства до складу спадкового майна входить лише призначена сума пенсії, а право на її призначення та виплату згідно із статтею 1219 ЦК України до складу спадщини не входить.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

На підставі Керуючись ст.10, 11, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, ст.. 526,625,1050,1054 ЦК України, суд-

вирішив:

у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області про право на спадщину відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 01 липня 2025 року.

Суддя А.Л.Гонтар