Справа № 489/1570/25
Номер провадження 2/489/1589/25
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

позивача ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника третьої особи Виконавчого комітету Ольшанської селищної ради Чабанюк С. В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до ОСОБА_3 (далі - відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради як орган опіки та піклування, Виконавчий комітет Ольшанської селищної ради як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,

встановив

В березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у сторін є неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина з 2017 року мешкає з батьком. Мати ніякої участі в утриманні і вихованні сина не бере. Байдужність відповідача по відношенню до свого сина змушує позивача звернутися до суду з вимогою про позбавлення батьківських прав.

З цих підстав просив суд позбавити відповідача батьківських прав щодо її неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надала суду заяву, в якій, позов визнала та просила позбавити її батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, розглядати справу за її відсутності.

Представник Виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, просили розглядати справу без їх участі.

Представник Виконавчого комітету Ольшанської селищної ради просила позов задовольнити, вказала, що визнання позову не порушує прав третіх осіб і не суперечить законодавству.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Відповідно до Договору про проживання дитини та про участь у її вихованні від 01.02.2018 сторони домовилися, що їх неповнолітня дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після розірвання шлюбу постійно до повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 проживатиме з батьком ОСОБА_1 .

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19.02.2019 між позивачем та відповідачем шлюб розірвано.

10.02.2025 складено Акт про фактичне проживання ОСОБА_1 за однією адресою разом зі своїм сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не зареєстрований, але фактично проживає.

Згідно з нотаріально посвідченою заявою (за №727) ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказала, що участі у вихованні, навчанні і утриманні дитини не бере.

Відповідно до висновку Виконавчого комітету ММР від 09.06.2025 орган опіки та піклування виконавчого комітету ММР вважає недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки доказів ухилення комісії не надано, щодо стягнення аліментів позивач до суду не звертався.

Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї - ст.9 Конвенції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 Сімейного кодексу України (далі - СК України) здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей.

У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення наведених норм права дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 203/3505/19 від 26.01.2022)

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 753/73/20 від 27.04.2022 врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідач не підтримував стосунків з дитиною протягом тривалого часу, не цікавився його життям, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки особа свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд враховує відомості надані Виконкомом Ольшанської селищної ради про те, що відповідач з часу навчання дитини в Ольшанському ліцеї, а саме з 01.09.2023 не з`являлася, не цікавилась навчання та поведінкою дитини. З серпня 2022 року участі матері у вихованні дитини не зафіксовано.

У висновку Виконавчого комітету ММР не наведено доводів, які б спростовували заяву відповідача, пояснення позивача та інформацію Виконкому Ольшанської селищної ради.

Суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, не спілкується, не надає коштів на утримання дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина. ОСОБА_3 не підтримує стосунків з дитиною протягом тривалого часу, не цікавиться життям сина, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав є доцільним та відповідає інтересам дитини, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнала, то у відповідності до вимог ст. 142 ЦПК України, з неї на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн. (1211,20 грн./2). 50% сплаченого судового збору необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 605 грн. 60 коп. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Повернути з державного бюджету позивачу ОСОБА_1 суму сплаченого ним судового збору відповідно до квитанції ID № 4137-8920-1793-2614 від 04.03.2025 у розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, адреса: 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Третя особа: Виконавчий комітет Ольшанської селищної ради, адреса: 57113, смт. Ольшанське Миколаївська область Миколаївський район, вул. Костянтина Ольшанського, 1-а.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.07.2025.

Суддя В. В. Кокорєв