Номер провадження: 22-ц/813/2172/25
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

апелянта ОСОБА_1 ,

представника ОСОБА_2 адвоката Хажинського Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 року, ухваленого під головуванням судді Васильків О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

10.04.2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 97 789,11 грн., заподіяної внаслідок ДТП, вартість висновку експерта у розмірі 4 003,00 грн., вартість послуг евакуатора у розмірі 2 200,00 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2023 року, 06.10.2023 року о 18:00 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «HONDA», номерний знак НОМЕР_2 , здійснивши проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору на регульованому перехресті та скоїв зіткнення з автомобілем «HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався на зелений сигнал світлофору, після чого здійснив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв на перехресті, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2023 року, яка набрала чинності, у справі №947/33384/23 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.

Згідно висновку експерта №228-23 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 26.10.2023 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 06.10.2023 року, визначається рівною 461 711,40 грн. Ринкова вартість автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням аварійних пошкоджень, внаслідок ДТП, яка відбулася 06.10.2023 року, визначається рівною 203 922,29 грн.

За проведення експертного дослідження ОСОБА_2 було сплачено 4 003,00 грн., а також 2200,00 грн. за послуги евакуатора.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та 10.11.2023 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило позивачу ОСОБА_2 страхове відшкодування в межах страхового ліміту в розмірі 160 000,00 грн.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) та витрати пов`язані із проведення експертного дослідження та послуги евакуатора.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 рокупозовні вимоги ОСОБА_2 були задоволенні.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 97 789,11 грн., вартість висновку експерта у розмірі 4003,00 грн., вартість послуг евакуатора у розмірі 2 200,00 грн. , а також судовий збір в розмірі 1211,20 грн. (а.с.90-94).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.98-104).

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засіданні, за участю апелянта ОСОБА_1 і представника ОСОБА_2 адвоката Хажинського Р.М., колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи були належним чином повідомленні про день та час слухання справи (а.с.131-132).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог (а.с.90-94).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як встановлено ст. 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власником автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.7).

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.10.2023 року серії ААД №552289, 06.10.2023 року о 18:00 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «HONDA», номерний знак НОМЕР_2 , здійснивши проїзд на заборонений червоний сигнал світлофору на регульованому перехресті та скоїв зіткнення з автомобілем «HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який рухався на зелений сигнал світлофору, після чого здійснив зіткнення з автомобілем «MITSUBISHI», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який стояв на перехресті, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 8.7. ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП (а.с.64).

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2023 року, яка набрала чинності, у справі №947/33384/23 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (а.с.8-12).

Згідно висновку експерта №228-23 від 26.10.2023 року експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного автомобіля пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 06.10.2023 року, визначається рівною 461 711,40 грн.

Ринкова вартість автомобіля MITSUBISHI OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням аварійних пошкоджень, внаслідок ДТП, яка відбулася 06.10.2023 року, визначається рівною 203 922,29 грн. (а.с.13-29).

У встановленому законом порядку висновок експерта відповідачем спростовано не було.

За проведення експертизи позивачем ОСОБА_2 було сплачено 4003,00 грн. (а.с.59).

Крім того позивач сплатила послуги евакуатора 2200,00 грн. (а.с.60).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна».

10.11.2023 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування в межах страхового ліміту в розмірі 160 000,00 грн.

Таким чином, суд першої інстанції, враховуючи докази, що містяться в матеріалах справи, зокрема висновок експерта, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди і страховою виплатою, а також витрат, пов`язаних із проведенням експертизи та вартість послуг евакуатора.

Апеляційний суд доводи заявника апеляційної скарги про те, що, винним у ДТП, яка сталася 06.10.2023 року, окрім ОСОБА_1 , є також водій ОСОБА_3 , під керуванням автомобіля «HONDA», реєстраційний номер НОМЕР_3 , а тому позивач мала звернутися з позовом й до ОСОБА_3 , не приймає до уваги, з огляду на наступне.

Так, з мотивувальної частини постанови Київського районного суду м. Одеси від 28.12.2023 року у справі № 947/33384/23 вбачається, що судом першої інстанції було ініційовано проведення перевірки дій водія автомобіля «HONDA», держномер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , шляхом направлення відповідного листа до УНП в Одеській області для складання відносно водія ОСОБА_3 адміністративного протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.8-12).

Проте, матеріали справи не містять будь-яких доказів про притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції щодо установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції. Ураховуючи, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовані фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Крім того, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення прийнято у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384, 389 - 391 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.07.2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.07.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький