ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року місто Київ

Справа № 752/26159/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/11678/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-доповідач), суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі (постановлена у складі судді Чекулаєв С.О.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про визнання договору таким, що не містить істотних умов та визнання прав порушеними

ВСТАНОВИВ

У грудні 2024 року позивач звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва», у якому просив:

1) визнати, що договір, який оприлюднено відповідачем у газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015 (далі - Договір), не містить обов`язкових для нього істотних умов;

2) визнати, що застосуванням у правовідносинах із позивачем такого Договору відповідач порушує його права.

Голосіївський районний суд міста Києва ухвалою від 16 грудня 2024 року відмовив у відкритті провадження в частині позовних вимог про визнання прав порушеними.

Не погодившись із такою ухвалою ОСОБА_1 11 травня 2025 року через систему «Електронний суд» подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм процесуального права судом першої інстанції.

На обґрунтування скарги апелянт зазначає, що підстави та предмети позовів у цій справі та справі № 752/26076/24 не є тотожними.

Так, у справі № 752/26076/24 підставою позову було те, що Договір не містить жодної згадки про відповідача та ніким не підписаний, що свідчить про відсутність будь-яких зобов`язань відповідача перед споживачами та робить цей Договір нечинним. Відповідно до цієї підстави позовна вимога передбачала визнання того, що застосування такого Договору відповідач порушив його права.

Натомість у цій справі, підставою позову є відсутність у Договорі істотних умов, що порушує його права на отримання необхідної інформації про послуги. Відповідно, позовні вимоги у цій справі передбачають: 1) визнання того, що Договір не містить обов`язкових для нього істотних умов; та 2) визнання того, що застосуванням такого Договору відповідач порушив його права.

Окрім цього для обґрунтування позовну застосовувалися різні правові норми, їх кількість та судова практика.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином шляхом доставлення судових повісток-повідомлень до електронних кабінетів у ЄСІТС.

Представник відповідача - Латанюк Н.В. подала клопотання про розгляд справи за своєї відсутності.

Верховний Суд в постанові від 01 жовтня 2020 року по справі №361/8331/18 висловився, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З урахуванням викладеного та положень частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи, що не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Желепи О.В., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання прав порушеними на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суд першої інстанції виходив із того, що згідно з інформацією, яка міститься в КП «Д-3», в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувають матеріали цивільної справи №752/26076/24 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про визнання договору таким, що не містить істотних умов та визнання прав порушеними.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зроблено висновок щодо неприпустимості розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та щодо властивості судового рішення, що набрало законної сили. Зауважено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору.

За приписами частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц вказано, що підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права або охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову слід відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) - правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (пункти 81, 83, 84).

У постанові Верховного Суду від 14вересня 2021 року у справі № 909/243/18 зазначено, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна права позиція щодо визначення предмету спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 916/542/18, від 01 серпня 2019 року у справі № 916/1743/18.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 зазначено, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається (пункт 7.42).

Отже, для застосування підстави для відмови у відкритті провадження, передбаченої пункті 3 частини першої статті 186 ЦПК України, необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: (1) тотожних сторін спору; (2) предмета спору; (3) підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими об`єктами, з приводу яких виник правовий конфлікт, та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зміна хоча б однієї з наведених складових не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовною заявою і не дає суду підстави відмовити у відкритті провадження у справі.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд першої інстанції встановив, що в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебувають матеріали цивільної справи №752/26076/24 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про визнання договору таким, що не містить істотних умов та визнання прав порушеними.

Колегія суддів уточнює встановлену судом першої інстанції обставину та вказує, що у справі № 752/26076/24 позивач звернувся із позовом про захист прав споживачів, у якому просив суд визнати, що «застосування у правовідносинах з ним договору, опублікованого у газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015, Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» порушило його права».

У цій справі позивач просив, зокрема, визнати, що «застосуванням у правовідносинах із ним договору, опублікованого у газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015, відповідач порушує його права».

За таких обставин колегія суддів установила, що в обох справах тотожні:

1) сторони: позивач - ОСОБА_1 ; відповідач - КП Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва»;

2) предмет спору: фактично ним виступає договір, опублікований у газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015 (далі - Договір).

3) підстави позову: застосування відповідачем у правовідносинах із позивачем означеного договору, що, на думку позивача, порушує його права.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційного скарги щодо відмінності підстав позову та вказує на таке.

Як було вказано вище, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. У цій справі такою фактичною обставиною є саме застосування Договору у відносинах між сторонами, оскільки саме внаслідок цього (застосування) позивач стверджує про порушення своїх прав. Натомість мотиви (обґрунтування) позивача, чому саме він вважає застосування Договору порушенням своїх прав (відсутність у ньому істотних умов чи підпису сторін або не зазначення його як сторони Договору та його нечинність тощо) є лише доводами позивача та на підстави позову не впливають.

Так само не є відмінною рисою у підставах позову правові норми (судова практика), якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У постанові Вищого господарського суду України від 04 листопада 2015 року зроблено висновок про те, що «не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального та процесуального права».

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в частині вимог позивача про «визнання що застосування у правовідносинах з ним договору, опублікованого у газеті Київської міської ради «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015, Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» порушило його права» є тотожними тим, що заявлені в межах справи № 752/26076/24.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не впливають на їх правильність, зводяться до власного й помилкового тлумачення скаржником норм процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів установила, що при постановленні ухвали про відмову у відкритті провадження у справі суд першої інстанції не порушив норм процесуального права та дійшов законних і обґрунтованих висновків про тотожність позовних вимог про визнання прав порушеними, у цій справі та справі № 752/26076/24, провадження у якій відкрито, а тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі в частині позовних вимог про визнання прав порушеними.

Керуючись ст.ст. 186, 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 16 грудня 2024 року про відмову у відкритті провадження у справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова