ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/33959/23

Провадження № 22-ц/820/1477/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/33959/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Круком Андрієм Степановичем, на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року в складі судді Порозової І.Ю. у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Крук Андрій Степанович, про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

В грудні 2023 року ТзОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05 листопада 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 3566529 від 01.08.2021 року в розмірі: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 24 грн. - заборгованість за відсотками і 538 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 1503,60 грн., а всього разом 10065,60 грн.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2024 року ухвалено додаткове рішення, стягнуто з ТзОВ «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 5620,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В квітні 2025 представник ОСОБА_1 адвокат Крук А.С. звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/33959/23, виданого ТзОВ «Діджи Фінанс» 10.12.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 10065,60 грн., таким, що не підлягає виконанню.

При цьому посилався, що вищевказаним судовим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у справі № 686/33959/23, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором та судові витрати в загальній сумі 10065,60 грн. В подальшому, додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду у справі №686/33959/23 суд постановив стягнути з ТзОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" на користь ОСОБА_1 5620,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Після ухвалення додаткового рішення суду, ОСОБА_1 здійснив сплату залишку на суму 4445,10 грн. (10065,60-5620,50), що підтверджується відповідною платіжною квитанцією від 17.12.2024 року. Засобом поштового зв`язку ОСОБА_1 направив ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» лист від 16.12.2024 року про зарахування зустрічних однорідних вимог, які виникли на підставі однієї і тієї ж судової справи, що підтверджується копіями поштових квитанцій. Натомість ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», не зважаючи на сплату ОСОБА_1 в добровільному порядку 4445,10 грн. та, не зважаючи на заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, отримало виконавчий лист суду та пред`явило його до примусового виконання Приватному виконавцеві Лабчуку Роману Михайловичу. 27.03.2025 року Приватний виконавець Лабчуку Роман Михайлович на підставі поданої заяви ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та виконавчого листа суду у справі № 686/33959/23 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №77638826 з примусового стягнення з ОСОБА_1 10065,60 грн. Представник заявника вказує, що стягнення з ОСОБА_1 10065,60 грн за виконавчим листом суду, є неправомірним, оскільки не враховує факт часткової сплати коштів та зарахування зустрічних однорідних вимог.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року в задоволенні заяви відмовлено.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Крук А.Є. подали апеляційну скаргу на таку ухвалу суду, вважають, що судом порушено застосування норм матеріального права та ухвалено рішення без дотриманням норм процесуального права, крім того висновки суду містять невідповідність матеріалам судової справи. Посилаються, що зарахування зустрічних вимог не потребує судового рішення і може бути застосоване на будь-якій стадії цивільного процесу. Тому, дії ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» є такими, що вчиняються з порушенням законодавства України, а виданий виконавчий лист у справі № 686/33959/23 має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню, оскільки він не враховує зарахування зустрічних вимог сторін по справі та добровільне виконання рішення суду.

Тому просять, скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 12.05.2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Хмельницького міськрайонного суду у справі № 686/33959/23 виданий ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 10.12.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 10065,60 грн. Стягнути з ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката Крука А.С. у сумі 13500 грн.

ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» подало відзив на апеляційну скаргу, посилається, що ОСОБА_1 чи його представник не надали доказів повного виконання рішення суду. Додана квитанція засвідчує часткову сплату у розмірі 4 445,10 грн, що не покриває присуджену суму. Як передбачено ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності доказів його помилкової видачі або фактичного припинення зобов`язань. Таких доказів скаржником не надано. Крім того, додаткове рішення суду щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5620,50 грн не є підставою для автоматичного припинення іншого зобов`язання за основним рішенням суду. Це окремі вимоги, які мають виконуватись самостійно. Крім того, зарахування є правом, а не обов`язком кредитора. Згідно з правовою позицією Верховного Суду (постанова від 17.10.2019 у справі № 2-3558/2010), відсутність реакції на заяву про зарахування не тягне автоматичної зміни статусу зобов`язань. ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» не визнавало зарахування і не погоджувалося на припинення зобов`язань. Усі дії фінансової компанії, включно з поданням виконавчого листа приватному виконавцю, здійснено на законних підставах. Аргументація апелянта щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є спробою уникнути законного обов`язку виконати рішення суду. Наявність лише часткового виконання, відсутність належного зарахування та заперечення обов`язку погашення повної суми боргу є підставами для відхилення скарги.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 листопада 2024 року у справі № 686/33959/23 частково задоволено позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 3566529 від 01.08.2021 року в розмірі 8000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 24 грн. заборгованість за відсотками і 538 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 1503,60 грн., а всього разом 10065,60грн..

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03 грудня 2024 року, оскільки первісний позов позивача - ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задоволено частково, судом з позивача - ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» стягнуто на користь відповідача ОСОБА_1 5620,50 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

ОСОБА_1 частково здійснив оплату 4445,10 грн. (10065,60-5620,50) боргу за рішенням суду.

16.12.2024 року ОСОБА_1 направив ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» лист про зарахування зустрічних однорідних вимог, які виникли на підставі однієї і тієї ж судової справи.

Проте, ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» з даним листом не погодилось та пред`явило виконавчий лист, виданий на виконання судового рішення від 05 листопада 2024 року у справі № 686/33959/23, до примусового виконання приватному виконавцю.

В зв`язку з цим ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, так як на його думку має місце зарахування зустрічних вимог і його зобов`язання перед стягувачем припинилося.

За нормами ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року по справі № 755/15479/14.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до вимог ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже з аналізу даної норми слід дійти висновку, що зобов`язання припиняється зарахуванням лише зустрічних однорідних вимог та може здійснюватися за заявою однієї із сторін, але за відсутності згоди іншої сторони таке зарахування є неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 3566529 від 01.08.2021 року в розмірі 8000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 24 грн. заборгованість за відсотками, 538 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 1503,60 грн., а за додатковим рішенням суду вже з позивача на користь ОСОБА_1 стягнуто лише витрати на правничу допомогу в розмірі 5620,50 грн.

Отже за своєю правовою природою вимоги позивача (стягнення заборгованості за кредитом на підставі норм ЦК України) і відповідача (стягнення витрат на правничу допомогу на підставі норм ЦПК України) не є однорідними, а тому не можуть зараховуватись на підставі ст. 601 ЦК України.

Крім того позивач ТзОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на погодився з зарахуванням даних вимог, пред`явив виконавчий лист до примусового виконання, а тому самої заяви ОСОБА_1 про зарахування вимог за відсутності згоди стягувача недостатньо для зарахування вимог учасників справи, оскільки нормами ч. 2 ст. 601 ЦК України лише передбачена можливість зарахування зустрічних вимог за заявою однієї із сторін, однак не встановлено імперативної норми, що наявність даної заяви є безумовною підставою зарахуванням зустрічних вимог сторін.

З врахуванням викладеного оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Доводи апеляційної скарги, що ухвала суду є необґрунтованою, суд дійшов хибних висновків про відмову в задоволенні заяви, не взяв до уваги всі доводи заявника та норми ЦК України про обов`язкове зарахування зустрічних вимог сторін при наявності його заяви про це та обставини справи, слід відхилити, оскільки даним аргументам апеляційної скарги надана оцінка в мотивувальній частині даної постанови, вказані доводи не спростовують висновків суду першої інстанцій, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням та необхідності переоцінки доводів заявника в його заяві. Інших доказів в обґрунтування своїх вимог заявником суду не надано.

Ухвала постановлена з дотримання норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги на вбачається.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Круком Андрієм Степановичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 липня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова