Справа №760/8860/25 4-с/760/73/25
УХВАЛА

І М ЕН Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

за участю секретаря - Черчукан В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії /бездіяльність державного виконання Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ) Лебедєвої Л.Ю., Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), боржник- ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на дії/бездіяльність державного виконавця Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Лебедєвої Л.Ю., Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо примусового виконання рішення суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину.

У свій скарзі заявник просить визнання неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № НОМЕР_2 від 20.03.2025 за підписом головного державного виконавця Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвої Л.Ю. у ВП № НОМЕР_2, зобов`язати провести повторний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за весь період з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону та стягнути понесені судові витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування своєї скарги повідомляє наступне, що 13.11.2023 Солом?янський районний суд м. Києва у справі № 367/2716/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину ухвалив рішення, яким частково задовольнив позовні вимоги та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4 000 грн щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 14 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

13.02.2025 для виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, який передано до Солом?янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).

24.02.2025 головним державним виконавцем Солом?янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвою Л.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_2).

20.03.2025 державним виконавцем Лебедєвою Л.Ю. у ВП № НОМЕР_2 складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, який представник стягувача отримав 26.03.2025, про що зроблено відмітку про одержання.

Після ознайомлення із розрахунком від 20.03.2025 стягувач дійшов висновку про його невідповідність вимогам закону. Зокрема, виконавчий лист у справі № 367/2716/21 прямо передбачає стягнення аліментів у сумі 4 000 грн щомісячно з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 14 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Так, відповідно до закону та підзаконних актів виконавець зобов?язаний проводити індексацію призначеної суми аліментів при визначенні заборгованості.

Сторона стягувача вважає, що розрахунок заборгованості від 20.03.2025 у ВП №7281979 за підписом ОСОБА_4 підлягає скасуванню як неправомірний, а на орган ДВС в особі держвиконавця має бути покладено обов?язок здійснити повторний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за весь період, з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону та рішення суду.

03.04.2025 на підставі автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіній О.М.

Ухвалою суду від 04.04.2025 призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 25.04.2025 задоволено клопотання заявника про витребування доказів, та витребувано у Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) завірену копію виконавчого провадження № НОМЕР_2.

19.05.2025 від Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) до суду надійшли належним чином завірені матеріали виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 з додатками.

Представник заявника у судове засідання не з`явися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Проте, подав до суду заяву, в якій скаргу підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити.

Суб`єкт оскарження чи його представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд до відома не поставили.

Боржник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та за наявними у справі доказами, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

13.11.2023 р. Солом`янським районним судом м. Києва було прийнято рішення у цивільній справі № 367/2716/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину, яким суд частково задовольнив позов та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 4 000 грн щомісячно, з урахуванням індексації відповідно до закону, починаючи з 14 квітня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття».

Для виконання зазначеного судового рішення 13.02.2025 був виданий виконавчий лист, який був пред`явлений стягувачем для примусового виконання до Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ).

24.02.2025 головним державним виконавцем Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвою Л.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № НОМЕР_2).

20.03.20205 головним державним виконавцем Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвою Л.Ю. був зроблений розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № НОМЕР_2, примірник якого був отриманий представником стягувача 26.03.2025 , про що останній розписався.

Після ознайомлення із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 20.03.2025 у ВП № НОМЕР_2 стягувач вважає, що діями держвиконавця порушено його прав як стягувача у виконавчому провадженні, оскільки нарахування аліментів здійснено без відповідної індексації, що є порушенням вимог закону та не відповідає змісту судового рішення, що стало підставою для звернення до суду з відповідною скаргою.

Заявник просить визнання неправомірним та скасувати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № НОМЕР_2 від 20.03.2025 за підписом головного державного виконавця Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Лебедєвої Л.Ю. у ВП № НОМЕР_2 та зобов`язати провести повторний розрахунок заборгованості по сплати аліментів за весь період з урахуванням індексу інфляції відповідно до закону.

Вирішуючи питання щодо визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів № НОМЕР_2 від 20.03.2025, суд зазначає наступне.

Як убачається з матеріалів виконавчого провадження ВП №?77281979 та наданих суду документів, 20.03.2025 державним виконавцем Лебедєвою Л.Ю. було складено оспорюваний стягувачем розрахунок заборгованості зі сплати аліментів без урахування індексації відповідно до закону.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що боржник ОСОБА_2 26.03.2025 подав державному виконавцю клопотання про долучення доказів, у якому звертав увагу на невірність здійсненого розрахунку через те, що ним не були враховані частково сплачені суми аліментів. У підтвердження своїх доводів боржник надав копії квитанцій про здійснені платежі.

З огляду на подане боржником клопотання та долучені ним документи, державний виконавець 18.04.2025 здійснив перерахунок заборгованості у рамках ВП №?77281979.

Крім того, матеріали провадження підтверджують, що 01.05.2025 ОСОБА_2 повторно звернувся з клопотанням про долучення додаткових доказів та про проведення ще одного перерахунку заборгованості відповідно до фактичних здійснених платежів.

За результатами розгляду вказаного клопотання, 09.05.2025 державним виконавцем було здійснено повторний розрахунок заборгованості у даному виконавчому провадженні.

З матеріалів справи та наданих доказів убачається, що оспорюваний розрахунок заборгованості від 20.03.2025 був замінений подальшими перерахунками державного виконавця від 18.04.2025 та 09.05.2025, які здійснені з урахуванням наданих боржником квитанцій про сплату аліментів та фактичних витрат.

Водночас, суд звертає увагу, що розрахунок заборгованості від 20.03.2025, ані подальші перерахунки від 18.04.2025 та 09.05.2025 не містять відомостей про здійснення індексації суми аліментів, як це прямо передбачено змістом виконавчого документа та рішення суду від 13.11.2023 у справі №?367/2716/21.

Така обставина свідчить про те, що державним виконавцем при здійсненні перерахунку заборгованості від 20.03.2025 не було у повній мірі дотримано вимог рішення суду щодо врахування індексації, що є істотним порушенням порядку виконання судового рішення.

У зв`язку з викладеним вище, суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № НОМЕР_2 від 20.03.2025 було складено з порушенням вимог чинного законодавства та судового рішення, а дії держвиконавця в цій частині є неправомірними.

Разом з тим, суд не знаходить підстав для його скасування у судовому порядку у межах даної справи, оскільки фактично він втратив силу у зв`язку з його подальшим перерахунком державним виконавцем від 18.04.2025 та 09.05.2025.

Проте, заявник просить зобов`язати Солом`янський відділ ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) усунути допущені порушення прав стягувача та провести повторний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № НОМЕР_2 за весь період, що зазначений у виконавчому документі, з урахування індексу інфляції відповідно до закону.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на свій території України і захищені Конституцією України. Виконання рішення суду в цивільній справі здійснюється відповідно до статей ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, іншими законами, нормативно-правовими актами, прийнятими на їх виконання.

Крім того, постановою пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», (п.?7.2) роз`яснює, що суд не вправі наказати виконавцю вчинити ті дії, які він може робити згідно із законом, але може зобов`язати усунути порушення, якщо виконавець безпідставно ухиляється від обов`язку.

При розгляді справи судом досліджено наданий сторонами довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 20.03.2025, складену головним державним виконавцем Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції України Лебедєвою Л.Ю. у межах ВП № НОМЕР_2.

При вивченні вказаного розрахунку суд встановив, що державним виконавцем при визначенні суми заборгованості зі сплати аліментів не проведено відповідну індексацію, хоча така умова прямо передбачена у виконавчому документі та рішенні Солом`янського районного суду м. Києва від 13.11.2023 у справі № 367/2716/21.

Будь-яких пояснень чи заперечень щодо відсутності правових підстав для здійснення відповідної індексації, як і обґрунтованості здійсненого розрахунку, держвиконавцем не надано.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати заходів щодо своєчасного, повного і неупередженого виконання рішення суду.

Таким чином, неврахування державним виконавцем індексу інфляції при здійсненні розрахунку заборгованості є порушенням вимог виконавчого документа та прав стягувача.

Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне зобов`язати державного виконавця Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції Лебедєву Л.Ю. усунути порушення, допущені при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_2 від 20.03.2025 та повторно здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період 14.04.2021 по лютий 2025 року включно з урахуванням індексації відповідно до закону.

Таким чином, подана скарга підлягає задоволенню частково.

Нормами ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

У позовній заяві представник позивача просить суд стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію договору № 3/25и про надання правової допомоги від 30.01.2025 року між адвокатським бюро «Юрченко - Консалт» в особі керуючого Юрченка Артема Сергійовича та Кірціцька - Рубан Крістіною Володимирівною, відповідно до якого останній бере на себе обов`язки надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Вартість наданих послуг становить 2000,00 грн.

Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу суду не подано.

Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу та обґрунтованості таких витрат суд враховує наступне.

У п.п. 113-117 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» від 07 листопада 2013 року, ЄСПЛ дійшов висновку про те, що навіть у разі не сплати заявником адвокатського гонорару на час розгляду справи, витрати за цим гонораром є «фактично понесеними», оскільки заявник має сплатити такий гонорар згідно із договірними зобов`язаннями.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За вказаних вище обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., що на думку суду є обґрунтованим, та відповідає принципу розумності.

Відповідно до п.11 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір», позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду- судовий збір не сплачується.

На підставі викладеного та керуючись постановою пленуму Верховного суду України від 26.12.2003 №14, ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,10,18,447,451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії /бездіяльність державного виконання Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м.Київ), Солом`янського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), боржник- ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії головного державного виконавця Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) Лебедєвої Л.Ю. щодо здійснення перерахунку суми заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні №?77281979 від 20.03.2025 без урахування індексації відповідно до закону.

Зобов`язати державного виконавця Солом`янського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Киїі) Лебедєву Л.Ю. усунути порушення, допущені при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у ВП № НОМЕР_2 від 20.03.2025 та повторно здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період 14.04.2021 по лютий 2025 включно, з урахуванням індексації відповідно до закону.

В іншій частині вимог скарги, відмовити.

Стягнути з Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ)( , адреса: просп. Берестейський, 50, м. Київ 03057) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 07.07.2025.

Суддя О.М.Букіна