Справа № 206/3817/25
Провадження № 2-з/206/22/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2025 Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді: Малихіної В.В.

за участі секретаря Тимченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дніпро заяву представника позивача про забезпечення позову, що подано разом із позовною заявою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів щодо визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Самарського районного суду міста Дніпра із позовом до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів щодо визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Одночасно з позовною заявою представник позивача подав до суду заяву про забезпечення позову в якому просив:

-заборонити АТ КБ «Приватбанк» закривати поточні/депозитні та інші рахунки, відкриті на ім`я приватного виконавця округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича;

-зупинити дію рішення АТ КБ «Приватбанк» від 09.06.2025 року про припинення ділових відносин з приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем;

-заборонити АТ КБ «Приватбанк» здійснювати будь-які дії, спрямовані на блокування видаткових операцій за рахунками, відкритими на ім`я приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (за рахунками ескроу 2624 відкритими для здійснення діяльності приватного виконавця призначених для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах, рахунки для обліку коштів виконавчого провадження та інші поточні/депозитні рахунки), а також на блокування розпорядження грошовими коштами виконавчого провадження, що перебувають на зазначених рахунках, та на перерахування залишку коштів за цими рахунками;

-заборонити АТ КБ «Приватбанк» вчиняти будь-які дії, які унеможливлюють перерахування, виплату та розподіл стягнутих з боржників коштів у межах виконавчих проваджень, відкриті для таких цілей відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження»;

-зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» не перешкоджати приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову Олександру Миколайовичу у здійсненні розподілу та перерахування стягнутих грошових сум стягувачем, а також не вчиняти будь-яких дій щодо блокування розпорядження коштами виконавчого провадження на відповідних рахунках приватного виконавця;

-зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» не перешкоджати приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову Олександру Миколайовичу у здійсненні розподілу та перерахуванню стягнутих грошових сум стягувачам, а також не вчиняти будь-яких дій щодо блокування розпорядження коштами виконавчого провадження на відповідних рахунках приватного виконавця.

В обґрунтування заяви вказує на те, що в ході здійснення виконавчого провадження ним звернуто стягнення на кошти боржника, шляхом їх списання з рахунків ПАТ «МТБ Банк». Згідно повідомлення з ПАТ «МТБ Банк», кошти 07.04.2025 були перераховані на рахунок приватного виконавця, проте, протягом тривалого часу на рахунок не надійшли. Надалі, згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк», фінансову операцію від 09.04.2025 року на суму 183634155,19 грн зупинено на підставі рішення Державної служби фінансового моніторингу України ДСФМУ № 233-Р3/2025 у відповідності до абз. 3 ч.9 ст. 23 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-ІХ. Згідно повідомлення отриманого виконавцем від 10.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку відмовляється від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку. Заявником проводилися відповідні заходи щодо урегулювання ситуації, однак банк не перераховує кошти та ігнорує заяви приватного виконавця. Таким чином, з боку відповідача вчиняються дії по блокуванню законної діяльності приватного виконавця, що призводить до порушення його прав та інтересів, прав та інтересів третіх осіб учасників виконавчих проваджень та порушення норм ЗУ «Про виконавче провадження».

Заявник в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома.

Вивчивши подані матеріали, суддя дійшов висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.09.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства" при вирішенні питання про забезпечення позову суди повинні оцінювати обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірність ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками вказаного судового розгляду.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з ч.3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У Рішенні від 31 травня 2011 року N 4-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що з метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (абзац п`ятий пункту 4 мотивувальної частини). Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Він віднесений до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Таким чином, забезпечення позову вживається у випадку якщо позивач має побоювання, які викликані тим, що відповідачем протягом розгляду справи по суті буде вчинено дії, що призведуть до неможливості виконання рішення суду, у разі ухвалення судом рішення про задоволенні позовних вимог.

Вживаються заходи забезпечення позову у всіх видах судочинства адміністративному, господарському, цивільному та кримінальному. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Різноманітність видів забезпечення позову визначається складністю та численністю правовідносин, до яких вступають учасники судового процесу. Кожен окремий вид забезпечення позову певною мірою відображає специфіку відповідних правовідносин.

Слід вказати на те, що види забезпечення позову нерозривно пов`язані з позовом. Від обґрунтованості та доведеності позовних вимог залежить вжиття або не вжиття судом певного виду забезпечення позову. При цьому питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом встановлено, що в ході здійснення виконавчого провадження приватним виконавцем звернуто стягнення на кошти боржника, шляхом їх списання з рахунків ПАТ «МТБ Банк».

Згідно повідомлення АТ КБ «Приватбанк», фінансову операцію від 09.04.2025 року на суму 183634155,19 грн, зупинено на підставі рішення Державної служби фінансового моніторингу України ДСФМУ № 233-Р3/2025 у відповідності до абз. 3 ч.9 ст. 23 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» № 361-ІХ.

Згідно повідомлення отриманого виконавцем від 10.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» в односторонньому порядку відмовляється від підтримання ділових відносин/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору і закриття рахунку.

Вирішуючи питання по суті заяви суд приходить до висновку, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову, у випадку задоволення позовних вимог, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, відновлення порушених прав заявника, що фактично стане невідповідним втручанням банку у процедуру здійснення виконавчого провадження, як наслідок додаткового порушення прав як заявника так і третіх осіб сторін у виконавчому провадженні.

За таких обставин, враховуючи предмет спору у справі, зважаючи на те, що претензії позивача можуть бути обґрунтовані, а невжиття заходів із забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у справі, порушити законні права останнього в разі ухвалення рішення на його користь, суддя вважає за доцільне частково задовольнити заяву про забезпечення позову, а саме в частині заборони закривати поточні/депозитні рахунки, відкриті на ім`я приватного виконавця та зупинення дії рішення АТ КБ «Приватбанк» про припинення ділових відносин.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявника про забезпечення позову, що подано разом із позовною заявою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживачів щодо визнання недійсним одностороннього правочину, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом накладення заборони АТ КБ «Приватбанк» закривати поточні/депозитні та інші рахунки, відкриті на ім`я приватного виконавця округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича (за рахунками ескроу 2624 відкритими для здійснення діяльності приватного виконавця призначених для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів у національній та іноземній валютах, рахунки для обліку коштів виконавчого провадження та інші поточні/депозитні рахунки);

Зупинити дію рішення АТ КБ «Приватбанк» від 09.06.2025 року про припинення ділових відносин з приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем;

В задоволенні решти вимог відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України, ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Стягувач: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Боржник: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , адреса: м. Київ, вул. Грущевського, буд.1Д.

Суддя В.В. Малихіна