ПОДІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
Справа № 505/2841/24
Провадження № 2/505/1428/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2025 року місто Подільськ

Подільський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Дзюбинського А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Антонюк Ю.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Івасишина В.П.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі судових засідань в місті Подільськ Подільського міськрайонного суду Одеської області в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної злочином,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи

Позовна заява

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Котовського міськрайонного суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 60 000 грн та 2 000 доларів США та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн, які заподіяні внаслідок вчинення злочину - шахрайства.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду від 10.06.2024 року задоволено клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 190. ч. 2 ст. 190 КК України від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000220 від 13.02.2018 року, на підставі п.2, п.3 ч.1 ст. 49 КК України.

ОСОБА_2 05.11.2016 року, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на заволодіння чужим майном, використовуючи дужні стосунки з ОСОБА_1 , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні ОСОБА_1 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 500 доларів США, що належали ОСОБА_1 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 25.11.2016 використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_1 ,, діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні ОСОБА_3 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 6000 грн, що належали ОСОБА_4 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 . 15.12.2016 використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_1 , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні ОСОБА_3 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 13 000 грн, що належали ОСОБА_6 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 15.01.2017 використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_1 ,, діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні ОСОБА_3 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 16 000 грн, що належали ОСОБА_7 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 . 17.02.2017 використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_1 , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні ОСОБА_3 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 15 000 грн, що належали ОСОБА_8 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 . 12.03.2017 використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_1 , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_1 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні ОСОБА_1 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 500 доларів США, що належали ОСОБА_8 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 . 07.04.2017 використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_1 , діючи з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні ОСОБА_1 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 500 доларів США, які у еквіваленті станом на 07.04.2017, що належали ОСОБА_9 .

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 в середині квітня 2017 використовуючи дружні стосунки з ОСОБА_1 , дію и з корисливих мотивів, умисно, шляхом зловживання довірою, що виразилося у наданні обіцянок повернення грошових коштів через певний період, не маючи намір в подальшому повертати грошові кошти ОСОБА_1 ,, достовірно знаючи, що надану обіцянку про їх повернення не виконає, перебуваючи у дворі домоволодінні ОСОБА_3 , що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , позичила у останньої грошові кошти в сумі 10 000 грн та 500 доларів США, що належали ОСОБА_1 .

Своїми діями ОСОБА_10 заподіяла позивачу матеріальну шкоду в розмірі 60 000 грн та 2 000 доларів США.

Також зазначає, що відповідач своїми діями заподіяла позивачу моральну шкоду, яка виразилася в тому, що в результаті шахрайства, стан її здоров`я погіршився, часто прокидається вночі, змушена проходити медичні обстеження та курси лікування, що підтверджується випискою із медичної карти позивача, в результаті порушений звичний спосіб життя та спілкування з рідними та друзями, так як додаткові витрати негативно позначаються на сімейному бюджеті, також погіршилися стосунки в сім`ї.

Посилається на те, що добровільно відшкодувати матеріальні та моральні збитки відповідач відмовляється.

Позивач оцінює моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Із посиланням на ч. 1 ст.22, ч. 3 ст. 23, ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, просить стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду.

Відзив на позов

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до відзиву на позов позовні вимоги не визнала повністю, просила суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_2 зазначає, що вимога позивача про відшкодування шкоди заподіяної злочином порушує принцип презумпції невинуватості, який визначено ст. 62 Конституції України, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Зазначає, що дійсно Котовським міськрайонним судом розглядалося кримінальне провадження № 0000220 від 13.02.2019 про її обвинувачення за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України.

Відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що відповідно до обвинувального акту її було обвинувачено у тому, що у 2016-2017 роках зловживаючи довірою позивача, неодноразово позичала у позивача грошові кошти, не маючи наміру їх повертати. Зазначає, що дане твердження не підтверджене жодними доказами.

Посилається на те, що впродовж розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 своєї вини не визнавала, станом на час подачі позовної заяви своєї вини не визнає. Зазначає, що закриття кримінального провадження не свідчить про винуватість відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 зазначає, що надаючи свою згоду на закриття кримінального провадження продовжувала наполягати на своїй невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Зазначає, що твердження позивача про нанесену їй матеріальної шкоди на суму 60 000 тисяч гривень та 2 000 доларів США, взагалі не відповідають змісту самої позовної заяви.

Посилається також на те, що відповідно до змісту позовної заяви відповідач позичила у позивача грошові кошти, які належали особисто їй, лише три рази: ??05.11.2016 - 500 доларів США, ?25.11.2016 - 6 000 гривень, у середині квітня 10 000 гривень та 500 доларів США. Відтак, відповідно до змісту позовної заяви відповідач позичив у позивача лише 1 000 доларів США та 16000 гривень.

Усі інші суми, відповідно до змісту позовної заяви, належали іншим особам. Позика від 15.12.2016 - 13 000 гривень, які належали ОСОБА_6 , 15.01.2017 - 16 000 гривень, які належали ОСОБА_9 , 17.02.2016 - 15 000 гривень, які належали ОСОБА_6 , 15.03.2017 - 500 доларів США, які належали ОСОБА_6 , 07.04.2017 - 500 доларів США, які належали ОСОБА_9

3азначає, що позивач не вправі вимагати відшкодування матеріальної шкоди за позичені грошові кошти, які належали іншим особам.

Посилається на те, що впродовж допиту свідків у кримінальному провадженні під час судового розгляду допитані свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , яким відповідно до обвинувального акту належали грошові кошти, надали показання, що вони жодного разу особисто не бачили факту передачі грошових коштів від позивача до відповідача. Зазначає, що відсутні свідки, які бачили передачу позивачем грошових коштів відповідачу. Зазначає, що відповідно до показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 грошові кошти у них позичала позивач ОСОБА_1 , а не відповідач ОСОБА_2 . Зазначила, що у той час ОСОБА_1 проводила ремонт у купленому нею домогосподарстві, замовляла металопластикові вікна, двері у м. Подільськ Одеської області, а інші будівельні матеріали закупала у м. Балта Одеської області, в магазині «Будмайстер».

Зазначає, що жодних розписок про позику грошей у позивача відповідачем не складались. Вказує, що у відповідача немає жодних доводів, які б пояснювали причину продовження надання позивачем коштів у борг відповідачу за наявності обставини не повернення боргу за попередніми позиками.

Зазначає, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відсутність такої розписки у позивача на переконання відповідача є доказом того, що грошові кошти ОСОБА_1 у позику ОСОБА_11 не передавались.

Зазначає, що 15.12.2016, 15.01.2017, 07.04.2017, 15.04.2017 та 16.04.2017 не заходила до будинковолодіння позивача, відтак не могла у ці дні позичати кошти.

Відповідь на відзив

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що кримінальне провадження закрито з нереабілітуючих підстав, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, зазначена обставина не виключає можливості цивільно-правової відповідальності особи за шкоду, заподіяну нею, і не позбавляє потерпілих права звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

Зазначає, що доводи відповідача, що позивач вимагає відшкодування матеріальної шкоди за позичені грошові кошти, які належали іншим особам, не відповідають обставинам справи, оскільки в ході досудового слідства та судового розгляду позивач постійно стверджувала, що позичала кошти відповідачу в розмірах, про які просила відповідач ОСОБА_2 , а коли власних коштів у позивача ОСОБА_1 не було, ОСОБА_1 позичала для таких цілей кошти у своїх знайомих.

Посилається на те, що доводи про відсутність свідків, які бачили факт передачі коштів позивачу, не доведені. Такі свідки не допитані у судовому засіданні впродовж розгляду кримінального провадження, оскільки було заявлено клопотання про закриття справи, яке було задоволене судом, до стадії допиту зазначених свідків розгляд не дійшов.

Позивач стверджує, що доводи відповідача, про те, що 05.11.2016, 25.11.2016, 15.12.2016, 15.01.2017, 17.02.2017, 15.03.2017, 07.04.2017 ОСОБА_2 не перебувала у ОСОБА_1 нічим не підтверджуються, а в ході досудового розслідування ОСОБА_2 ніяких клопотань щодо виклику свідків, які б підтвердили її покази та спростували обвинувачення не заявляла, не надавала ніяких доказів щодо невинуватості по даному обвинуваченню.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 16.08.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, визначено порядок подання до суду документів по суті у справі.

07.09.2024 відповідачем подано відзив на позов.

16.09.2024 позивачем надано письмову заяву про виклик свідків у судове засідання.

16.09.2024 позивачем суду надано відповідь на відзив.

29.09.2024 відповідачем подано зустрічний позов про стягнення моральної шкоди з позивача в сумі 100 000 грн.

23.09.2024 позивачем заявлено клопотання про витребування матеріалів кримінального провадження № 0000220.

25.09.2024 позивачем заявлено клопотання про виклик свідків.

10.10.2024 ухвалою суду відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1

10.10.2024 судоми постановлено ухвалу про витребування доказів - матеріалів кримінального провадження № 0000220.

11.10.2024 відповідачем до суду подано клопотання про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору від 11.10.2024, виписки з карти амбулаторного хворого - відповідача ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу квартири від 15.02.2016 (продавець ОСОБА_12 та покупець ОСОБА_13 ).

25.10.2024 до суду позивачем надано клопотання про долучення доказу - розписки ОСОБА_14 про отримання від ОСОБА_2 1 500 та 2 000 доларів США 20.05.2016 та 16.09.2016.

31.10.2024 ухвалою суду продовжено підготовче провадження на 30 днів.

12.11.2024 надійшло клопотання представника позивача, адвоката Івасишина В.П., про розгляд справи за відсутності представника позивача, закриття підготовчого провадження у справі, призначення справи до розгляду по суті.

12.11.2024 судом постановлено ухвалу якою задоволено клопотання позивача про виклик свідків, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті.

13.01.2025 надійшло клопотання представника позивача, адвоката Івасишина В.П. про проведення судового засідання 13.01.2025 за відсутності представника позивача.

25.04.2025 року набрав чинності Закон № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів", відповідно до якого Котовський міськрайонний суд Одеської області перейменовано на Подільський міськрайонний суд Одеської області.

Судові засідання щодо розгляду справи по суті із оголошенням перерв відбулись 13.01.2025, 11.02.2025, 12.03.2025, 05.06.2025.

У судовому засіданні відмовлено у задоволенні клопотання позивача щодо допиту як свідка ОСОБА_15 , у зв`язку із відсутністю на стадії підготовчого судового засідання клопотання позивача про допит цього свідка, та відсутності процесуального рішення суду про його виклик у судове засідання.

11.02.2025 ухвалено рішення про повторний допит свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні 11.02.2025.

У судовому засіданні 05.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошено про дату проголошення судового рішення - 13.06.2025.

13.06.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі, повне судове рішення складено 23.06.2025.

Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, інші процесуальні дії не вчинялись.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Докази надані стороною позивача

Відповідно до ухвали Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2024, справа № 505/1772/19, провадження № 1-кп/505/89/2024, задоволено клопотання захисника Кузьонного Олега Івановича про звільнення обвинуваченої ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000220 від 13.02.2018. Відповідача у цій справі ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000220 від 13.02.2018 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, закрито на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов, заявлений потерпілою ОСОБА_16 про стягнення з ОСОБА_2 60 000 грн. та 2 000 доларів США у якості відшкодування матеріальної шкоди та 100 000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди - залишено без розгляду.

Допитані у судовому засіданні свідки сторони позивача

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні 13.01.2025 надала показання відповідно до яких, вона позичила позивачу у справі ОСОБА_1 гроші в сумі 10 000 грн та 500 доларів США, які ОСОБА_1 зразу ж передала ОСОБА_2 . Перед тим як ОСОБА_17 позичила гроші ОСОБА_1 , позивач ОСОБА_1 зателефонувала до ОСОБА_17 й повідомила, що їй необхідні гроші для того, щоб позичити гроші ОСОБА_2 . Кошти передавались у післяобідній час у квітні 2017 році на території подвір`я домогосподарства ОСОБА_1 у м. Подільськ, ОСОБА_17 гроші передавала у руки ОСОБА_1 , у цей момент ОСОБА_2 перебувала на відстані 4 метри від ОСОБА_1 . ОСОБА_17 зазначила, що кошти позичені ОСОБА_1 позивач їй повернула впродовж двох тижнів.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні 13.01.2025 надала показання, що ОСОБА_1 її вилікувала, та є порядною людиною. Попередньо позивач зателефонувала до неї та попросила позичити 16 000 грн, привезти їй гроші за місцем проживання позивача. Зазначені події мали місце у січні 2017 року. Коли свідок ОСОБА_9 приїхала до позивача ОСОБА_18 до її будинку, то побачила на кухні двох осіб - позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 . Під час телефонної розмови ОСОБА_1 повідомила, що гроші необхідні для сестри, ОСОБА_9 , зважаючи на те, що у момент позички грошей відповідач та позивач разом сиділи на кухні, зробила висновок, що ОСОБА_19 називала сестрою свою подружку ОСОБА_2 . Гроші свідок ОСОБА_9 давала у руки ОСОБА_1 . Позичені свідком ОСОБА_9 кошти ОСОБА_1 не повернуто.

Повторно допитаний свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні 11.02.2025 додатково зазначила, що ОСОБА_2 у квітні місця того самого року отримала телефонний дзвінок від ОСОБА_1 , сказала, що для сестри потрібні 500 доларів, які потрібно привезти до будинку ОСОБА_20 . Свідок ОСОБА_9 приїхала до домогосподарства, посиділа вдома у ОСОБА_1 , посиділа вдома хвилин 10, гроші в руки віддала ОСОБА_1 . У цей час вдома у ОСОБА_1 також перебувала ОСОБА_2 . Позивач ОСОБА_1 постійно називала ОСОБА_2 своєю сестрою.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні 11.02.2025 надала показання, що до неї зателефонувала ОСОБА_17 у квітні 2017 року десь о 19 годині зателефонувала та попросили прийти із нею до ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_17 буде позичати гроші ОСОБА_1 , а свідок ОСОБА_21 мала бути як свідок щодо обставини позики гроші. Свідок ОСОБА_21 разом із ОСОБА_17 прийшли до подвір`я, належне ОСОБА_1 . ОСОБА_17 біля хвіртки та воріт передала гроші ОСОБА_1 . ОСОБА_1 поруч із воротами взяла гроші, сказала, що біжить ті гроші давати іншій жінці. У цей час в глибині подвір`я стояла інша жінка, яку свідок ОСОБА_21 не знала. Свідок ОСОБА_21 зазначила, що не бачила як ОСОБА_1 передавала гроші іншій жінці, яка перебувала в глибині двору.

Свідок ОСОБА_22 , у судовому засіданні 11.02.2025 надала показання відповідно до яких, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свого часу були гарними подругами. Із ОСОБА_2 свідок ОСОБА_22 були гарними подругами, вчились разом. Також зазначила, про наявність наступних обставин. До неї зателефонувала ОСОБА_2 та запитала, чи може ОСОБА_22 позичити їй гроші. ОСОБА_22 взяла гроші у своїх дітей у сумі під 10 відсотків та позичила їх ОСОБА_2 , про що ОСОБА_2 надала розписку. Гроші ОСОБА_2 віддала протягом року.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні 13.01.2025 надала показання відповідно до яких, зазначила ОСОБА_1 її вилікувала, та є порядною людиною. Попередньо позивач зателефонувала до неї та попросила позичити 16 000 грн, які необхідно дуло привезти їй за місцем проживання позивача. Зазначені події мали місце у січні 2017 року. Коли свідок ОСОБА_9 приїхала до позивача ОСОБА_18 до її будинку, то побачила на кухні двох осіб - позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 . Під час телефонної розмови ОСОБА_1 повідомила, що гроші необхідні для сестри, ОСОБА_9 , зважаючи на те, що у момент позичання грошей відповідач та позивач разом сиділи на кухні, зробила висновок, що ОСОБА_19 називала сестрою свою подружку ОСОБА_2 . Гроші свідок ОСОБА_9 давала у руки ОСОБА_1 . Позичені свідком ОСОБА_9 кошти ОСОБА_1 , не повернуто.

Досліджені у судовому засіданні докази сторони позивача витребувані судом

У судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження №0000220 від 13.02.2018 про обвинувачення ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, яке ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області 10.06.2024 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , відповідно до якого він проживає разом із своєю дружиною ОСОБА_2 . У кінці 2016 року у них в гостях перебувала позивач ОСОБА_1 , якій він повідомив, що у нього помер брат та йому потрібно близько 30 000 грн для організації поховання брата. ОСОБА_23 погодилась позичити зазначену суму грошей, та позичила безпосередньо йому зазначену суму коштів. Через деякий час на початку січня 2017 року, у той час коли ОСОБА_1 перебувала в гостях у будинковолодінні, в якому проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_12 , ОСОБА_1 запропонувала та наступний день принесли 500 доларів США, які передала ОСОБА_12 як позику. Гроші необхідні були для організації річниці смерті матері та 40 днів зі смерті брата ОСОБА_12 . В подальшому до червня 2017 року ним було повернуто борг в сумі 500 доларів США та 30 000 грн. Також, у показаннях свідок ОСОБА_12 повідомив, що ОСОБА_2 гроші у ОСОБА_1 не позичала;

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_17 від 12.03.2018, відповідно до якого весною 2016 року ОСОБА_17 познайомилась за ОСОБА_1 , яка приїхала з м. Балти, Подільського району Одеської області до м. Подільськ. Зазначає, що до неї часто приходила ОСОБА_2 . Вказує, що ОСОБА_1 зазначала, що позичала гроші ОСОБА_2 , а саме 10 000 грн та 500 доларів США. В квітні 2017 року разом із ОСОБА_24 прийшла до будинку ОСОБА_19 , ОСОБА_21 біля хвіртки будинку ОСОБА_1 передала гроші ОСОБА_1 в сумі 10 000 грн та 500 доларів США, зазначає, що у цей час ОСОБА_2 стояла в дворі. В подальшому свідок ОСОБА_17 побачила як ОСОБА_1 передала гроші ОСОБА_2 . Потім ОСОБА_17 стало відомо, що ОСОБА_2 не визнає факт отримання коштів;

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_25 від 15.03.2018. Свідок ОСОБА_25 зазначає, що познайомилась із позивачем ОСОБА_1 у 2016 році, із якою надалі виникли дружні відносини. Поруч із ОСОБА_25 проживає ОСОБА_26 . Зазначає, що 05.11.2016 була свідком того, як ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 500 доларів США. Зазначає, що отримавши гроші на території подвір`я ОСОБА_1 , ОСОБА_2 перерахувала гроші та кудись швидко пішла. Також, свідок ОСОБА_25 зазначила, що була свідком того, як ОСОБА_1 передавала 15.12.2016 ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 13 000 грн. Також ОСОБА_25 зазначає, що в подальшому ОСОБА_2 не визнавала факту отримання коштів від ОСОБА_1 , відмовлялась повертати отримані кошти;

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_26 від 20.03.2018, яка зазначила, що з весни 2016 року була знайома із ОСОБА_1 . Також, 17.02.2016 її покликала на територію свого подвір`я ОСОБА_1 з тією метою, щоб ОСОБА_26 засвідчила факт передачі ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 15 000 грн. Свідок зазначає, що передача коштів від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відбулась у будинку позивача, свідок бачила як відповідач ОСОБА_2 перерахувала гроші та пішла з будинку. Також, 12.03.2017 на прохання ОСОБА_1 свідок була присутня в момент, коли ОСОБА_1 передавала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 500 доларів США. На початку 2018 року свідку стало відомо, що ОСОБА_2 не повертає гроші ОСОБА_1 ;

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_9 від 13.03.2018. Свідок зазначила, що в листопаді 2016 року до неї додому прийшла ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 представила ОСОБА_2 як подругу та казала, що вони будуть «сетритися». 15.01.2017 подзвонила ОСОБА_1 та просила позичити 16 000 грн, просила приїхати до неї додому та привезти гроші. ОСОБА_9 погодилась. На момент приїзду до будинковолодіння ОСОБА_1 на території подвір`я знаходилась ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_2 перебувала поруч із будинком на подвір`ї, ОСОБА_1 казала, що позичає гроші для ОСОБА_2 . Свідок бачила як ОСОБА_1 передала гроші відповідачу ОСОБА_2 в сумі 16 000 грн. Також, 07.04.2017 ОСОБА_1 зателефонувала до свідка, попросила позичити 500 доларів США. Гроші були передані свідком ОСОБА_1 , надалі в телефонній розмові ОСОБА_1 повідомила свідка ОСОБА_9 що позичені 500 доларів США ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 . Також зазначає, що літом 2017 року разом з ОСОБА_1 їздили до ОСОБА_2 розмовляти про повернення грошей. ОСОБА_2 сказала, що гроші брала але для свого чоловіка, якому кошти необхідні були для організації поховання брата, а також проведення обідів на 40 днів після смерті брата та на річницю смерті матері. У лютому 2018 року свідку стало відомо, що ОСОБА_2 не віддає ОСОБА_1 позичені гроші на загальну суму 60 000 грн та 2 000 доларів США;

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_27 від 20.08.2018. Свідок зазначила, що знайома із ОСОБА_2 з 2003 року. Охарактеризувала ОСОБА_2 як аферистку, їй відомо багато фактів, коли ОСОБА_2 не повертала позичені кошти. Хотіла застерегти ОСОБА_1 від надання грошей у позику ОСОБА_2 , але на момент коли свідок ОСОБА_1 розповіла про ОСОБА_2 , позивач вже позичила гроші ОСОБА_2 ;

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_22 від 06.09.2018, відповідно до якого свідок у квітні 2016 року, знаходячись на ринку побачила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Знала що ОСОБА_2 використає ОСОБА_1 в своїх корисних цілях. Дізналась, що ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 гроші. Зазначає, що ОСОБА_2 також позичала гроші у її дітей в минулому, та повністю борг не віддала;

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_28 від 12.03.2019. Свідок повідомила, що із відповідачем ОСОБА_2 тривалий час з 2000 до 2007 року працювала разом на ринку у м. Подільськ, зазначила, про те що у минулому ОСОБА_2 позичала гроші у співробітника ОСОБА_29 та тривалий час позичальник не міг повернути гроші від ОСОБА_2 ;

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_21 від 15.08.2025, яка повідомила, що у квітні 2017 року до неї зателефонувала ОСОБА_30 та попросила разом з нею піти до ОСОБА_1 .

ОСОБА_30 зазначила, що буде позичати грошові кошти в сумі 10 000 грн та 500 доларів США ОСОБА_1 , яка ці гроші має позичити ОСОБА_2 . Свідок бачила як ОСОБА_1 отримала гроші у зазначених валютах та сумі біля хвіртки свого подвір`я та передала грошові кошти ОСОБА_2 , яка в той час перебувала також на подвір`ї позивача ОСОБА_1 ;

- протокол допиту свідка у кримінальному провадженні ОСОБА_6 від 24.01.2019. Свідок зазначила, що 15 років знайома з ОСОБА_1 , підтримує з нею добрі відносини. Влітку 2016 стало відомо що ОСОБА_1 переїхала жити до міста Подільськ. ОСОБА_1 позичала у ОСОБА_31 . 15.12.2016 грошові кошти в сумі 13 000 грн, ОСОБА_1 повідомляла, що гроші має в подальшому позичити ОСОБА_2 . За аналогічних обставин 12.03.2017 свідок ОСОБА_6 позичила гроші ОСОБА_1 в сумі 500 доларів США, та 17.02.2017 15 000 грн. Щоразу ОСОБА_1 , повідомляла, що гроші позичає, щоб їх передати в борг ОСОБА_2 . Проте, чи бачила факт передачі грошей від позивача до відповідача у протоколі допиту не зазначає. В загальному позивач у свідка позичила 28 000 грн та 500 доларів США;

Стороною відповідача письмові докази із відзивом на позов не надано.

Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 є відносини пов`язані із відшкодуванням шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення - шахрайства, повернення коштів, отриманих відповідачем як позики.

Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування

Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (статті 1046, 1047 ЦК України).

Відповідно до вимог статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За нормами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення

Неприйняті судом докази

Суд не приймає до уваги докази надані сторонами поза строками, які зазначені у ст. 83 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 2, 3 зазначеної статті позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Позивачем позов до суду подано 22.07.2024, відповідачем із додержанням строків, визначених в ухвалі про відкриття провадження у справі, відзив на позов надано суду 07.09.2024.

Відповідно до ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відтак, судом не приймаються докази: надані позивачем 25.10.2024 розписки ОСОБА_14 від 20.05.2016 та 16.09.2016 про отримання від ОСОБА_2 1 500 та 2 000 доларів США, та надані відповідачем 11.10.2024 квитанцію про сплату судового збору від 11.10.2024, виписку з карти амбулаторного хворого відповідача ОСОБА_2 , договір купівлі-продажу квартири від 15.02.2016 (продавець ОСОБА_12 та покупець ОСОБА_13 ).

Відхилені докази, надані позивачем

У судовому засіданні за клопотанням представника позивача досліджено протоколи допитів свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_9 , ОСОБА_27 , ОСОБА_22 , ОСОБА_28 та ОСОБА_6 , які містяться у матеріалах кримінального провадження № 0000220 від 13.02.2019, які витребувані судом.

Разом з тим, суд вважає, що вказані протоколи допитів не є допустимими доказами зважаючи на таке.

Відповідно до положень статей 78, 95, 230 ЦПК України, відомості про факти, які мають значення для справи, повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами. Допит особи як свідка у судовому засіданні є єдиним процесуальним способом отримання усної інформації про відомі їй факти.

За відсутності такого допиту, достовірність обставин, про наявність яких стверджується у протоколах допитів свідків, не може бути перевірена судом, а тому такі протоколи допитів свідків у кримінальному провадженні не можуть бути належним джерелом доказів.

Відповідно до положень статей 78, 95, 230 ЦПК України, відомості про факти, які мають значення для справи, повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами. Допит особи як свідка у судовому засіданні є єдиним процесуальним способом отримання усної інформації про відомі їй факти.

За відсутності такого допиту, достовірність викладених у заявах обставин не може бути перевірена судом, а тому така заява не може бути належним джерелом доказів.

Оцінка ухвали суду про закриття кримінального провадження про обвинувачення відповідача

Суд також враховує, що ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 10.06.2024 кримінальне провадження щодо ОСОБА_2 закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 86 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд зазначає, що приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, суд не досліджував питання наявності обставин, викладених в обвинувальному висновку сторони обвинувачення. Відтак, ухвала про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав не має преюдиційного значення для розгляду цивільної справи в частині встановлення обставин кримінального правопорушення. Обставини, викладені в обвинувальному акті стороною обвинувачення, не вважаються встановленими і підлягають самостійному дослідженню та оцінці в межах цивільного процесу.

Таким чином, суд не пов`язаний змістом обвинувального акту або позицією органів досудового розслідування і зобов`язаний самостійно оцінити наявність або відсутність обставин, що можуть свідчити про заподіяння шкоди позивачу, виходячи виключно з поданих цивільною стороною доказів, відповідно до вимог ст. 76-82 ЦПК України.

Оцінка показань свідків, допитаних у судовому засіданні

Допитані у судовому засіданні свідки сторони позивача надали показання щодо обставин передачі грошових коштів, однак такі показання не дозволяють суду дійти переконання у доведеності факту заподіяння майнової шкоди саме відповідачем ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_17 зазначила, що передала особисто ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 10 000 грн та 500 доларів США, які, за її словами, були згодом передані ОСОБА_2 . Проте свідок бачила лише факт фізичної присутності ОСОБА_2 на відстані близько 4 метрів під час передачі коштів ОСОБА_1 , без безпосереднього спостереження передачі їх відповідачу. Більше того, свідок підтвердила, що ці кошти були повернуті їй особисто ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 у двох судових засіданнях надала показання щодо передачі позивачу 16 000 грн та 500 доларів США. Усі кошти вона передавала особисто ОСОБА_1 , без передачі їх відповідачу. Свідок лише зробила припущення, що кошти передаються для потреб «сестри» - ОСОБА_2 , якою позивач називала ОСОБА_2 . Однак сама ОСОБА_2 не повідомляла свідку про те, що вона отримує ці кошти, і не коментувала їх призначення. Зміст показань свідка ґрунтується виключно на словах позивача, без безпосереднього сприйняття правової природи таких дій з боку відповідача.

Свідок ОСОБА_21 підтвердила факт передачі коштів ОСОБА_17 . ОСОБА_1 на подвір`ї останньої. При цьому свідок зазначила, що ОСОБА_1 лише заявила про намір передати кошти іншій жінці, яка перебувала у глибині двору. Сам момент передачі коштів відповідачу ОСОБА_21 не бачила, а особу жінки також не змогла ідентифікувати.

Свідок ОСОБА_22 описала окрему ситуацію, в якій вона особисто позичала кошти відповідачу ОСОБА_2 за її особистим зверненням. При цьому свідок отримала від відповідача розписку та у подальшому - повернення суми боргу. Наведене не стосується предмету цього спору та жодним чином не підтверджує наявність правовідносин між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 .

На підставі наданих у судовому засіданні показань свідків, суд не знаходить достатніх підстав для висновку про те, що відповідач ОСОБА_2 заволоділа грошовими коштами шляхом зловживання довірою позивача ОСОБА_1 .

Жоден зі свідків, допитаних у суді, не вказав на будь-які обставини, які б свідчили про обман, введення в оману або зловживання довірчими стосунками з боку ОСОБА_2 . Свідки лише описують фактичні епізоди передачі коштів позивачем ОСОБА_1 . Однак у жодному з допитів не прозвучало підтвердження того, що відповідач давала обіцянку повернути кошти, визнавала їх як позику або будь-яким чином формувала враження про правові підстави для заволодіння ними.

Більше того, жоден свідок не почув від самої ОСОБА_2 пояснень, що вона бере кошти у борг, не підтвердив її зобов`язань або наміру повернути передані суми. Згадані обставин є припущеннями самих свідків, зроблені на підставі інформації, наданої позивачем ОСОБА_1 під час розмови із свідками або на підставі самої присутності відповідача під час передачі коштів.

У зв`язку з цим, виключно на підставі допитів свідків у судовому засіданні, не вбачається сукупності ознак шахрайства або зловживання довірою, як це передбачено ч. 1, 2 ст. 190 КК України, або як підстава для виникнення деліктної відповідальності у цивільному процесі. Відповідно, суд не може дійти переконання, що між сторонами склалися цивільно-правові відносини, за якими у відповідача виник би обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду.

Суд вважає, що навіть за умова безпосереднього спостереження факту передачі грошових коштів, відсутність пояснень з боку отримувача коштів, відповідача ОСОБА_2 , щодо наміру укладення договору позики, а також відсутність письмових доказів унеможливлює встановлення юридично значущого факту заподіяння відповідачем майнової шкоди позивачу. Відповідно до положень ст. 1046, 1047 ЦК України, договір позики передбачає передачу грошей з метою їх повернення, що має підтверджуватись або письмовою формою, або прямими доказами волі сторін на укладення такого договору.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди

Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100 000 грн задоволенню не підлягають, зважаючи на таке.

Відповідно до положень статей 15, 16, 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок протиправних дій іншої особи, за наявності доказів такого порушення, негативних наслідків та причинного зв`язку між ними. При цьому стаття 1167 ЦК України визначає, що моральна шкода підлягає відшкодуванню лише у разі доведення вини заподіювача шкоди, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Однак у ході судового розгляду позивачем не доведено факту заподіяння їй матеріальної шкоди відповідачем, а також не встановлено факту вчинення останньою протиправних дій. Відповідно, за відсутності доведеності шкоди та причинного зв`язку між діями відповідача і заявленими моральними стражданнями, відсутні передбачені законом підстави для задоволення вимоги про компенсацію моральної шкоди.

Таким чином, позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, цивільний позивач звільняється від сплати судового збору у справах про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Витрати, пов`язані з розглядом справи відсутні.

Відтак, підстав для прийняття рішення про розподіл судових витрат немає.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-84, 90, 95, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст. 22, 23, 525- 527, 610, 1049, 1166, 1167 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 60 000 гривень та 2 000 доларів США.

Відмовити у задоволенні вимоги про стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 100 000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складене 23.06.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2

Представник позивача: адвокат Івасишин Володимир Петрович, 66300, Одеська обл., Подільський р-н., м. Подільськ, вул. Петровського, буд. 5, тел. НОМЕР_3

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4

Суддя

Подільського міськрайонного суду

Одеської області Андрій ДЗЮБИНСЬКИЙ