Справа № 585/783/25
Номер провадження 2/585/451/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання Зубко К.В.,

справа № 585/783/25, провадження № 2/585/451/25

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Роменська міська рада Сумської області,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про визнання права бути включеним до списку доданого до державного акту на право колективної власності та визнання права на земельну часту (пай).

Представник позивача Ганненко Олег Сергійович, який діє на підставі Доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги від 14.04.2025 №1735/2024-3671618.

Представник відповідача Роменської міської ради Сумської області Сіромаха Алла Валеріївна, яка діє на підставі Довіреності від 01.01.2025.

Стислий виклад позицій учасників справи.

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Роменської міської ради, ОСОБА_3 , про визнання права бути включеним до списку доданого до державного акту на право колективної власності та визнання права на земельну часту (пай) .

Позовні вимоги мотивує тим, що він, ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - діти ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батько помер і після його смерті відкрилась спадщина, що складається з приватизаційного майнового сертифікату та житлового будинку, яку успадкували за законом по 1/2 частині діти померлого він, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Про наявність іншого спадкового майна нотаріус їх не повідомляла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його сестра - ОСОБА_4 і після її смерті відкрилась спадщина, спадкоємицею майна стала ОСОБА_6 (їх мати).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 померла і після її смерті відкрилась спадщина. Після смерті матері він (позивач) у встановлений законом шестимісячний строк звернувся до нотаріуса.

У 2015 році працівники Бобрицької сільської ради віддали йому трудову книжку його батька колгоспника № НОМЕР_1 з відповідними довідками та повідомили його, що він, як спадкоємець після смерті свого батька, має право на земельний пай і з указаного часу він почав звертатись до різних інстанцій і з`ясувалось, що його батько на момент проведення паювання земель являвся членом господарства (пенсіонером), не був виключений із членів АТП «Засулля», але не був занесений до відповідного списку осіб та не набув права на земельну частку (пай).

Строк оформлення не витребуваних (нерозподілених) земельних ділянок, а також здійснення розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) та їх спадкоємцями земель, що залишився у колективній власності після розподілу земельних ділянок продовжено до 2028 року.

Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Засулля» виданий 29.05.1995, а його батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на час перебування у членах КСП. Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Тому він змушений звернутись до суду з даним позовом і просить визнати за померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 право бути включеним до списку доданого до державного акту на право колективної власності серії СМ № 00008 від 29.05.1995 та визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на земельну частку (пай) 3.91 (умовних кадастрових га) в порядку спадкування.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

04 березня 2025 позовна заява залишена без руху (а.с.80).

17.03.2025 подана заява про усунення недоліків (а.с.83, 85).

18.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.86).

06.05.2025 підготовче засідання закрито. Справа призначена до розгляду по суті (а.с.154).

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та без участі позивача. Позовні вимоги підтримує (а.с.171).

Представник відповідача Роменської міської ради подала заяву про розгляд справи у її відсутності за наявними у справі доказами у відповідності до закону (а.с. 108).

Відповідач ОСОБА_7 до суду не з`являється, про час і місце розгляду справи повідомлялась за зареєстрованим місцем проживання. Відзив не подавала (а.с.170).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 05.09.1970, то 20 травня 1959 року ОСОБА_5 та ОСОБА_8 одружилися. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка « ОСОБА_9 », дружини « ОСОБА_9 » (а.с.32).

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 20.08.1970 (а.с.33).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 12.11.1959, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася сестра позивача ОСОБА_4 (а.с.34).

ІНФОРМАЦІЯ_8 у батьків позивача народилася ОСОБА_10 (у зв`язку із одруженням змінила прізвище з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_11 (а.с.101).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 16.10.1995 (а.с.35).

Після його смерті відкрилася спадщина, що складається із приватизаційного майнового сертифікату та житлового будинку, яку успадкували за законом по частині діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.06.1997 (а.с.36).

ІНФОРМАЦІЯ_9 померла сестра позивача, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії НОМЕР_6 від 23.08.1999 (а.с.37) .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 01.06.2021 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_10 померла мати позивача ОСОБА_6 (а.с.38).

Після її смерті заведена спадкова справа №53632477 (номер у нотаріуса 249/2012) (а.с.39).

Заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до Роменської міської ДНК подала її донька (відповідач) ОСОБА_3 (а.с.96).

З трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_5 , 1929 р.н., вбачається, що він вступив до членів колгоспу у 1972 році, який з 08 жовтня 1975 року перейменовано на колгосп «Комуніст», та в якому ОСОБА_5 продовжував працювати до 1988 року (а.с.40-41).

Згідно довідки, виданої КСП «Засулля» ОСОБА_5 з 31.01.1944 по 31.12.1945 виробив 233-97 трудоднів, з 31.01.1945 по 31.12.1945 228-74 (а.с.42).

Згідно довідки КСП «Засулля», ОСОБА_5 дійсно працював в колгоспі з 1944 по 1945 рік (а.с.43).

Рішенням шостої сесії Бобрицької сільської Ради народних депутатів від 25.05.1995 вирішено передати КСП «Бобрицьке» та КСП «Засулля» в колективну власність та постійне користування земельні ділянки (площі зазначені) в колективну власність та в постійне користування (а.с.44).

29 травня 1995 року видано державний акт на право колективної власності на землю серії СМ 00008 про право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства «Засулля», виданого Бобрицькою сільською радою народних депутатів Роменського району Сумської області (а.с.45-47).

В Додатку до цього акту наявний список громадян-членів Сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Засулля» Роменського району Сумської області, в якому наявні дані щодо 332 осіб, ПІБ батька позивача ОСОБА_5 відсутнє (а.с.139-142).

Відповідно до розпорядження голови районної державної адміністрації від 04.06.1997 за вих. № 154, розмір земельної частки (паю) становить 3.91 (умовних кадастрових га) (а.с.48).

З протоколу № 2 вбачається про проведення 31.02.1997 загальних зборів акціонерів сільськогосподарського акціонерно пайового товариства закритого типу «Засулля, щодо розпаювання землі, на зборах були вирішені питання: щодо виключення із членів «АТП`Засулля» учасників, серед яких відсутнє ПІБ ОСОБА_5 ; про відмінну рішення загальних зборів акціонерів АТП «Засулля» від 04.08.1995 про паювання земель АТП «Засулля», розрахунок розподілу земельного паю ( вирішено відмінити рішення загальних зборів акціонерів САПТ ЗТ «Засулля», провести паювання земель САПТ ЗТ «Засулля» згідно Указу Президента України порівно всім акціонерам САПТ ЗТ «Засулля» згідно списку); про розгляд схеми поділу земель колективної власності по САПТЗТ «Засулля»; про затвердження механізму виходу з АТП «Засулля» було встановлено наступний порядок виходу із акціонерного товариства: - отримання особистого земельного паю згідно заяви власника паю до загальних зборів; - для отримання земельних паїв в натурі виділити поле № 1 площею 105 га урочище «Дубки» після збирання врожаю у відповідному році; - правлінню АТП «Засулля» видавати виписки із рішення даних зборів про надання земельного паю;- акціонери, які порвали зв`язок із господарством (звільнилися з роботи) механічно вибувають із членів АТП «Засулля» із збереженням права на пай; про затвердження протоколів засідання правління АТП «Засулля» тощо (а.с.50-53).

Згідно відповіді Управління дерземагенства у Роменської районі Сумської області від 08.06.2015, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 на момент паювання земель являвся членом господарства (пенсіонером), але не занесений до списку та не набув права на земельну частку (пай), дане питання можливо вирішити в судовому порядку (а.с.54).

З архівного витягу з Протоколу №4 зборів уповноважених КСП Бобрицьке від 10.01.1996 вбачається про розгляд питання про затвердження списку членів підприємства і прирівняних до них осіб, які мають право на майновий і земельний пай. Рішення затвердити списки членів підприємства і прирівняних до них осіб, які мають право на майновий і земельний пай (а.с.58).

Виконавчим комітетом Роменського міської ради 23.07.2024 розглянуто звернення ОСОБА_1 щодо виділення земельної частки (паю) в натурі, у зв`язку з тим, що до заяви від 01.07.2024 не було документів, що посвідчують його право на земельну частку (пай), виконавчий комітет Роменської міської ради не може підготувати проект рішення щодо звернення та винести його на розгляд міської ради (а.с.63).

14.12.2020 Роменська міська рада прийняла рішення реорганізувати Бобрицьку сільську раду шляхом приєднання до Роменської міської ради, з врахуванням рішення Роменської міської ради від 23.12.2020 Роменську міську раду визначено правонаступником всього майна, прав та обов`язків Бобрицької сільської ради, яка ввійшла до складу Роменської міської ради (а.с.64-65, 66).

Указане вбачається з відповіді на запит з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (а.с.68).

Діяльність СГ ЗАТ «Засуддя» припинено 15.05.2015 (а.с.67).

За інформацією, що міститься в усереднених показниках нормативно-грошової оцінки земель за одиницю площі для земель сільськогосподарського призначення, затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 24.06.2022 №376 вартість гектару землі указаної категорії в Сумській області 26793 грн. (а.с.76).

До матеріалів справи долучено державну реєстрацію колгоспу «Комуніст», КСП «Бобрицьке», КСП «Засулля» (а.с. 112-133).

Розпорядженням голови районної державної адміністрації №259 від 29.06.2000 перереєстровано СГ ЗАТ «Бобрицьке» в КСП «Бобрицьке» у зв`язку зі зміною організаційно-правової форми підприємства (а.с.134).

З досліджених вище письмових матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо визнання права бути включеним до списку доданого до державного акту на право колективної власності та визнання права на земельну діяльну частку (пай), які регулюються Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), Цивільним кодексом України (далі ЦК України), ЦК УРСР та Конституцією України.

Норми права, застосовані судом:

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання(ч. 1 ст.15 ЦК України).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ст. 8 Конституції України).

Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками (ст.24 Конституції України).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У ст. 55 Конституції України вказується, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємна). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст.328 Цивільного кодексу України).

Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час смерті ОСОБА_5 .) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст. 526 цього кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє місце проживання спадкодавця.

Нормами ст. 548 ЦК УРСР було передбачено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості).

Нерозподілені земельні ділянки, невитребувані частки (паї) після формування їх у земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк, визначений у договорі оренди земельної ділянки, але не довше, до дня державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку, про що зазначається у договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участі у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення або шляхом вручення відповідного повідомлення особисто, якщо відоме їх місцезнаходження. З моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку договір оренди припиняється, а державна реєстрація припинення права оренди проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. У разі якщо договір оренди невитребуваної (нерозподіленої) земельної ділянки, переданої в оренду в порядку, визначеному цією статтею, закінчився у зв`язку з набуттям права власності на неї до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю. Власник земельної ділянки має право на відшкодування збитків, пов`язаних із тимчасовим зайняттям земельної ділянки колишнім орендарем, у розмірі пропорційно до орендної плати з дня припинення договору до дня збирання врожаю.

У разі якщо до 1 січня 2028 року власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.

Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.

Згідно з ч.7 цієї статті, за позовом власнику невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємцю у разі пропуску строку для оформлення права власності на земельну ділянку з поважної причини суд може визначити додатковий строк, достатній для такого оформлення. У разі відсутності земель сільськогосподарських угідь колективної власності така земельна частка (пай) може бути виділена в натурі (на місцевості) за рахунок земель запасу комунальної власності відповідної територіальної громади (за наявності таких земель).

Відповідно до ст. 1 указаного Закону, право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).

Статтею 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища).

У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3).

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дослідивши аргументи сторін по матеріалам справи, і дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 свого батька, ОСОБА_5 , який за життя був членом колгоспу «Комуніст», потім КСП «Засулля» (правонаступника КСП «Комуніст»).

Право на земельну частку (пай) регламентується Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.09.1995 року №720. Цей Указ визначає коло осіб, які мають право на земельну частку (пай).

До них належать: члени сільськогосподарського підприємства, пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

25.05.1995 року Бобрицькою сільською радою прийнято рішення про передачу землі в колективну власність на підставі якого виданий державний акт на право колективної власності на землю САПТЗТ «Засулля» із додатком - списком власників земельних часток (паїв).

Державний акт на право колективної власності на землю виданий 29 травня 1995 року (тобто ще за життя ОСОБА_5 ) до державного акта доданий список членів господарства, які мають право на земельну частку (пай). Проте, ОСОБА_5 на момент проведення паювання земель являвся членом господарства (пенсіонером), але, як з`ясувалось, не був занесений до зазначеного списку та не набув права на земельну частку (пай), що обумовило неотримання останнім за життя гарантованої зазначеним вище Указом Президента земельної ділянки.

Пунктами 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду України № 2 від 19.03.2010 року) надано наступні роз`яснення: «...Судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 ЗК (2768-14) при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості).

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Зверненню до суду з позовом має передувати вирішення питання про невключення позивача до списку громадян - членів КСП, які мають право на земельну частку (пай). Разом із цим вирішення питання щодо невключення підприємством особи до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай), має на меті оскарження дій чи бездіяльності цього підприємства, що вказує на необхідність залучення до участі у справі у такому випадку відповідної юридичної особи або її правонаступника.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання - пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.

Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Отже, головним критерієм для одержання права на земельну частку (пай) є факт членства громадянина в колективному сільськогосподарському підприємстві на момент реєстрації державного акта на право колективної власності на землю.

Такий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 696/1268/16-ц (провадження № 61-7892св18), від 07 березня 2020 року у справі № 396/1683/18-ц (провадження № 61-9879св19).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_5 , який, як зазначено вище на момент паювання земель являвся членом господарства (пенсіонером), проте не був включеним до Списку доданого до державного акту на право колективної власності серії СМ №00008 від 29.05.1995, що обумовило неотримання останнім за життя гарантованої зазначеним вище Указом Президента земельної ділянки.

Спадщину після його смерті успадкували за законом по частині його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 03.06.1997. Остання ІНФОРМАЦІЯ_9 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 23.08.1999. Після її смерті відкрилася спадщина, спадкоємицею всього її майна була ОСОБА_6 (мати позивача), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 . Позивач з метою оформлення спадщини після смерті матері у встановлений законом шестимісячний строк звернувся у Роменську міську державну нотаріальну контору, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 30.10.2012.

Таким чином, позивач, як спадкоємець після смерті свого батька, та матері, яка за життя була спадкоємицею після смерті своєї доньки, що також прийняла спадщину після смерті батька, має право на визнання за ним, як спадкоємцем члена КСП «Засулля» (пенсіонера), який помилково не був занесений до списку доданого до державного акту на право колективної власності серії СМ №00008 від 29.05.1995, право на земельну частку (пай) 3,91 (умовних кадастрових га) в порядку спадкування.

Інший спадкоємець, яка є відповідачем у справі, не заявляє вимог на предмет спору, свою позицію щодо позову не висловила, що суд сприймає як визнання позову та небажання брати участь у процесі.

Щодо пропущеного строку, то причини, на які посилається позивач, суд визнає поважними, тому, у відповідності до вимог ч.7 ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд вважає за необхідне поновити позивачу строк для оформлення права власності на земельну ділянку.

Також судом застосовані норми процесуального права, передбачені ст. ст. 17,18, 76, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Роменської міської ради Сумської області, ОСОБА_2 , про визнання права бути включеним до списку доданого до державного акту на право колективної власності та визнання права на земельну часту (пай), задовольнити повністю.

Визнати поважними причини пропуску строку та поновити ОСОБА_1 строк для оформлення права власності на земельну ділянку.

Визнати за померлим ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 право бути включеним до списку доданого до державного акту на право колективної власності серії СМ № 00008 від 29.05.1995.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на земельну частку (пай) 3.91 (умовних кадастрових га) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Відповідач: Роменська міська рада Сумської області, адреса: бул Шевченка, 2 м. Ромни, Сумська область, .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова