УХВАЛА

24 червня 2025 року місто Київ

Справа № 367/5411/22

Апеляційне провадження № 22-з/824/877/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Уманця Сергія Григоровича, про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів

ВСТАНОВИВ

Київський апеляційний суд постановою від 06 червня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Єрмак О.В. залишив без задоволення. Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 січня 2025 року залишив без змін.

09 червня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 - адвокат Уманець С.Г. подав заяву про розподіл судових витрат у справі, у якій просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 12 000 грн.

Заява обґрунтована тим, що Київський апеляційний суд у постанові від 06 червня 2025 року не вирішив питання про розподіл судових витрат за результатом перегляду рішення суду першої інстанції. У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначав попередній розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести в суді апеляційної інстанції.

23 червня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_2 - адвокат Єрмак О.В. подав заперечення на заяву, у яких, посилаючись на недотримання заявником приписів ч. 8 ст. 141 ЦПК України просив залишити її без задоволення.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України шляхом доставлення судових повісток-повідомлень до електронних кабінетів у ЄСІТС, заяв чи клопотань до суду не подали.

З урахуванням викладено та положень частини четвертої статті 270 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи, що не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина восьма статті 83 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

У частині першій статті 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, суд зауважує, що:

- у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21, й підтримана Об`єднаною Палатою Верховного Суду в постанові від 22 квітня 2024 року у справі № 346/2744/21, що за приписами частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути враховано судом.

Колегія суддів також враховує, що в постанові Верховного Суду від 29 травня 2025 року у справі № 757/40871/20 вказано, що «ухвалюючи додаткову постанову у цій справі щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем під час розгляду справи у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій, апеляційний суд дійшов загалом обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви позивача у цій частині, оскільки до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції - 21 січня 2025 року представник позивача - Обухов В. В. не подав усіх достовірних доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу та не обґрунтував поважності причин неможливості подання доказів до вказаного часу. Заявником не було зазначено будь-яких поважних причин, які перешкоджали б подати відповідні докази до закінчення судових дебатів у справі».

У цій справі:

- 06 червня 2025 року була ухвалена постанова Київського апеляційного суду;

- 09 червня 2025 року до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, що фактично є заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу;

- до заяви долучені, зокрема: (1) договір про надання правничої допомоги № 18 від 18 березня 2023 року; (2) додаткова угода № 3 від 22 квітня 2025 року; (3) акт наданих послуг від 06 червня 2025 року; (4) детальний опис робіт (наданих послуг) від 06 червня 2025 року.

Разом із цим, обґрунтувань поважності причин не подання зазначених вище доказів суду, особливо тих, що датовані та мали місце до 06 червня 2025 року, до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, заява не містить.

Із матеріалів справи також не вбачається, що відповідні докази, зокрема договір про надання правничої допомоги № 18 від 18 березня 2023 року із додатковою угодою № 3 від 22 квітня 2025 року, у якій визначено розмір витрат на правничу допомогу, долучалися до матеріалів справи будь-яким іншим чином, зокрема із відзивом на позовну заяву чи апеляційну скаргу.

Колегія суддів зауважує, що адвокат має змогу заздалегідь оформити акт (акти) приймання-передачі юридичних послуг принаймні у тій частині, яка стосується складення апеляційної скарги або відзиву (пояснень) на апеляційну скаргу, оскільки ці документи складають до початку розгляду справи по суті, а тому не існує жодних об`єктивних перешкод для складання відповідного акту та подання його до суду до закінчення дебатів у суді апеляційної інстанції.

Також суд наголошує, що якби долучені до заяви про розподіл судових витрат докази, зокрема договір із додатковою угодою до нього, були подані до закінчення судових дебатів у суді апеляційної інстанції, то апеляційний суд при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду, міг би врахувати їх і без акту приймання-передачі наданих послуг, складеного після ухвалення постанови апеляційного суду.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заявипредставника ОСОБА_1 - адвоката Уманця С.Г. про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, оскільки зміст такої заяви не містить обґрунтування поважних причин неподання ним доказів, що підтверджують розмір судових витрат (договору та додаткової угоди до нього) до закінчення судових дебатів у справі в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 133, 141, 246, 260, 261, 268, 270, 389 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Уманця Сергія Григоровича, про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Суддя-доповідач О. В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова