Провадження № 2/202/960/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 202/11320/24

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

ОСОБА_3

Третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору

Дніпровська міська рада

про встановлення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Зеленової О.Р.

відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача адвоката Костогриза О.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

17.09.2024 через підсистему «Електронний суд» адвокат Зеленова О.Р., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з вказаним позовом, предмет якого згодом змінила, а також збільшила позовні вимоги, та мотивувала тим, що позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності володіють домоволодінням АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 належить 31/100, ОСОБА_2 35/100, а ОСОБА_3 34/100 відповідно.

Між співвласниками склався порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою, але останнім часом між Сторонами виникли непорозуміння щодо порядку користування спільним майном.

В червні 2024 року позивачка звернулась до відповідачів з письмовою пропозицією укласти договір щодо порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою та посвідчити його нотаріально. Однак, відповіді на пропозицію не отримала, договір не був укладений. Запропонований експертом варіант поділу (виділу) домоволодіння з метою встановлення порядку користуванням відповідає фактичному порядку його користування з незначним відступленням від ідеальних часток.

Враховуючи викладене, з урахуванням інформації, отриманої за результатом технічної інвентаризації домоволодіння АДРЕСА_1 в квітні 2025 року та уточненого висновку експерта від 02.06.2025 року, просила суд встановити порядок користування домоволодінням АДРЕСА_1 , а саме:

- ОСОБА_1 виділити в користування: В-1 житловий будинок загальною площею 53,7 кв. м., Г сарай, Н альтанка, И-навіс, споруди 3,4,7,8,13,15,19, замощення ІІ (1/2 частка).

- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити в користування: А-1 житловий будинок загальною площею 115,5 кв.м., Б-літня кухня, Е сарай, Ж убиральня, К-гараж, Л навіс, споруди 1,2,5,6,9-12,14,16-18, І, ІІ (1/2 частка), ІІІ, ІV.

Встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- ОСОБА_1 виділити територію земельної ділянки, що розташована по фактичній межі утвореній огорожами літ. № 4, 15, а також по умовній лінії (прямій) утвореній між прибудовою літ. а1-1 до житлового будинку літ. А-1 та житловим будинком літ.В-1 на відстані від житлового будинку літ. В-1 1,4 метра;

- ОСОБА_1 виділити територію земельної ділянки площею 241 кв.м. для розміщення та обслуговування житлового будинку літ.В-1, сараю літ. Г, альтанки літ. Н, та 31 кв.м. під навісом літ. И.

- ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виділити в користування земельну ділянку площею 622 кв. м. для розміщення та обслуговування: А-1 житловий будинок загальною площею 115,5 кв.м., Б-літня кухня, Е сарай, Ж убиральня, К-гараж, Л навіс, споруд 1,2,5,6,9-12,14,16-18, І, ІІ (1/2 частка), ІІІ, ІV.

У спільному користуванні співвласників домоволодіння АДРЕСА_1 залишається прохід площею 23 кв. м. розмірами 1,15м *21,65 м. між будинком літ. А-1 та вздовж огорожі з домоволодінням АДРЕСА_2 .

30.09.2024 по справі відкрите загальне позовне провадження та відповідачам встановлений строк для подання відзиву на позов.

Відповідачі відзив не подали, але 12.11.2024 представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Костогриз О.В. подав письмові пояснення щодо позовних вимог.

15.11.2024 позивач подала заяву про зміну предмету позову та додаткові письмові пояснення.

28.01.2025 підготовче провадження по справі закрите.

26.02.2025 до участі у справі залучена третя особа, яка не заявила самостійних вимог щодо предмету спору Дніпровська міська рада.

19.03.2025 через підсистему «Електронний суд» від Дніпровської міської ради надійшли письмові пояснення щодо позовних вимог.

07.06.2025 представник позивача адвокат Зеленова О.Р. через підсистему «Електронний суд» подала заяву про збільшення позовних вимог, яка ухвалою суду від 10.06.2025 прийнята до розгляду.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Зеленова О.Р. позовні вимоги в редакції від 07.06.2025 підтримали та наполягали на їх задоволенні з підстав викладених у заявах по суті справи.

Позивач ОСОБА_1 , допитана судом у якості свідка, показала суду, що у 2018, після смерті брата, стала власником 31/100 домоволодіння АДРЕСА_1 . Сукупно вказана частка належала її сім`ї близько 20 років. У будинку вона мешкала разом з чоловіком приблизно 10 років та облаштовували його територію. Поклали бетонні плити, купили будівельні матеріали та зробили навіс, куди провели світло.

З листопада 2016 року відповідачі поводили себе як повноправні господарі, оскільки її брат, який на той час був співвласником, заходився у лікарні.

У 2019-2020 її донька вселилася до будинку і з того часу їй постійно заважали гучні свята чоловіка відповідача ОСОБА_4 .

За час відсутності у будинку чоловік ОСОБА_4 демонтував турнік та інші споруди. Також він постійно стриже траву. ОСОБА_4 без дозволу користуються колодязем.

З ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вона особисто не знайома.

Представник позивача додатково пояснила, що відповідач ОСОБА_3 посилається на відсутність спору між співвласниками та обґрунтовує це наявністю акту ідеальних часток, складеного КП ДМБТІ 20.02.2003 року та затвердженого Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної ради № 192 від 21.03.2003 року «Про оформлення права власності на самовільне будівництво та затвердження акту ідеальних часток домоволодіння АДРЕСА_3 ». Однак, акт ідеальних часток крім того, що стосувався попередніх співвласників, які не є сторонами судової спору у даній справі, не визначав порядок користування земельною ділянкою, на якій розміщені будівлі та споруди за вказаною адресою.

Також зазначила, що не погоджується з доводами відповідачки щодо неспівпадіння назв та нумерації будівель та споруд та неможливості для відповідачки визначитись з розумінням змісту позовних вимог, оскільки наведене спростовується наданими нею ж доказами, як-то технічним паспортом домоволодіння станом на 2004 рік, де літери будівель та споруд збігаються з літерами будівель та споруд у технічному паспорті від 2012 року та висновку експерта ОСОБА_5 .

Крім того, вона не погоджується з доводами відповідачки щодо невизначення площі земельної ділянки, оскільки площа земельної ділянки 901 кв.м. підтверджується актом ідеальних часток від 20.02.2003 року наданим відповідачкою.

Враховуючи розміри часток сторін у праві власності на домоволодіння, позивач вважає, що найбільш доцільним варіантом порядку користування земельною ділянкою є варіант, запропонований експертом, тому що такий варіант є найбільш оптимальним, найбільш наближеним до часток сторін в домоволодінні.

Відповідач ОСОБА_2 пояснила суду, що позовні вимоги не визнає, оскільки зазначений позивачем нібито усталений порядок користування домоволодінням та земельною ділянкою не відповідає дійсності. До того як у будинок вселилась донька позивача разом із чоловіком жодних суперечок з приводу користування домоволодінням між співвласниками не було. Також зазначила, що не отримувала ніяких пропозицій щодо встановлення порядку користування домоволодінням, а техніка, який склав висновок наданий позивачем, не бачила і категорично не згодна з його висновком, оскільки він складений без виходу на місце та без урахування думки всіх співвласників. Вона по суті не проти вирішити питання щодо порядку користування у добровільному порядку, але з урахуванням інтересів всіх співвласників. Просила залишити все як є, а у задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила суду, що викладені у позові обставини не відповідають дійсності, а запропонований техніком порядок користування призведе до порушення її прав, оскільки вона фактично буде позбавлена можливості вільного проходу до свого будинку, не зможе вільно користуватися тим чим користується зараз. Також пояснила, що твердження позивача про те, що нібито вона за власний кошт робила навіс та інші споруди не відповідають дійсності, оскільки від попередніх власників їй відомо, що усі співвласники надавали гроші на їх будівництво. Просила у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача адвокат Костогриз О.В. просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що позивач в позовній заяві посилається на існування порядку користування домоволодінням, «…встановленого між колишніми співвласниками домоволодіння, в тому числі і померлими, спадкоємцями яких є сторони у спорі…» та зазначає навіть посилання на цей порядок, проте застосовані позивачем назви та нумерація об`єктів нерухомості, без посилання на письмовий документ, в якому зазначена застосована нумерація, унеможливлює для ОСОБА_3 можливість дати оцінку зазначеному твердженню на предмет достовірності.

Між тим, рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної ради м.Дніпропетровська №192 від 21.03.2003 року, про оформлення права власності на самовільне будівництво та затвердження акту ідеальних часток домоволодіння АДРЕСА_1 , було вирішено: Оформити право власності на ідеальні частки домоволодіння АДРЕСА_3 та затверджено Акт ідеальних часток домоволодіння, складений КП ДМБТІ від 20.02.2003 р.

Акт ідеальних часток в домоволодінні АДРЕСА_1 , затверджений рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної ради (виконкому органу місцевого самоврядування) є обов`язковим до виконання співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 , в тому числі і сторін в спорі.

Будь-яких законних підстав для зміни встановленого порядку користування домоволодінням Позивачка не наводить; посилань на норми матеріального права, які вона просить застосувати для зміни встановленого порядку - не наводить, що, на його думку, є беззаперечною підставою для відмови в задоволенні позовної вимоги.

Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, перебуває в комунальній власності та належить територіальній громаді міста, в особі Дніпровської міської ради.

Розподіл земельної ділянки неможливий, оскільки спірна земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння АДРЕСА_1 ще не сформована; її загальна площа не визначена; зовнішні межі земельної ділянки не погоджені з власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок; відомості про земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру; проект землеустрою земельної ділянки, порядок користування якої пропонує в судовому порядку встановити Позивач, відповідним уповноваженим землевпорядником не виготовлено.

Висновок, виготовлений інженером з інвентаризації нерухомого майна, та наданий позивачем є недостатнім та недопустимим доказом при вирішенні спірного питання.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений судовою повісткою, яка доставлена до електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд». Просив розглянути справу без його участі та надав письмові пояснення на позов у яких зазначив, що земельна ділянка АДРЕСА_1 є комунальною власністю територіальної громади відповідно до ст. 142, 143 Конституції України та ст. 12 Земельного кодексу України.

Якщо на такій ділянці розташоване приватизоване нерухоме майно, власник має право на оформлення землекористування відповідно до ст. 120, 121, 125, 126 Земельного кодексу України.

Однак до моменту оформлення правовстановлюючих документів питання порядку користування земельною ділянкою потребує визначення.

Міська рада вважає, що право користування земельною ділянкою має бути визначене перед її офіційним оформленням, щоб врегулювати права та обов`язки сторін. Після встановлення порядку користування особи, які володіють нерухомістю, зможуть оформити належні правовстановлюючі документи відповідно до земельного законодавства, а тому наразі в межах означеної справи права та інтереси Дніпровської міської ради не порушуються. Просив суд вирішити спір у відповідності до діючого законодавства.

Заслухавши учасників судового розгляду, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Виконавчого комітету Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська №192 від 21.03.2003 оформлено право власності на ідеальні частки домоволодіння АДРЕСА_1 де у користування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 находиться 31/100 усього домоволодіння; ОСОБА_8 , ОСОБА_9 35/100 від усього домоволодіння; ОСОБА_10 17/100 усього домоволодіння; ОСОБА_11 , ОСОБА_12 17/100 частин усього домоволодіння.

Передумовою прийняття вказаного рішення був акт ідеальних часток від 20.02.2003, яким, з урахуванням зміни часток у зв`язку із узаконенням самовільно збудованих сіней, житлової прибудови, визначені ідеальні долі співвласників.

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.03.2020 ОСОБА_1 є власником 31/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 (попередні власники за зростанням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ).

ОСОБА_2 володіє 35/100 частки вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.07.2024 (попередні власники за зростанням ОСОБА_9 , ОСОБА_8 )

ОСОБА_3 належить 34/100 частки вказаного домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 13.05.2016, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Солошенко Ю.В. (попередні власники за зростанням ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_15 ).

Таким чином, у розумінні ч.1 ст.356 ЦК України, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 володіють домоволодінням АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності.

За даними технічного паспорту ТІ01: НОМЕР_1 від 16.04.2025, наданого позивачем, домоволодіння АДРЕСА_1 складається з:

житлового будинку літ. А-1, прибудови А1-1, погрібу під. А1-1, прибудови А2-1, погрібу під А2-1, прибудови а-1, прибудови а1-1, прибудови а2-1, ганку а, козирка, житлового будинку В-1, житлової прибудови В1-1, прибудови в-1, козирка, літньої кухні Б, сараїв Г,Е, козирка, вбиральні Ж, навісу И, гаражу К, оглядової ями під К., навісу Л, альтанок М, Н, споруд №1-19, замощення І, ІІ, IV.

Площа земельної ділянки 901,0 м2 (загальна), 358 м2 (під забудовою), 237 м2 (під основною будівлею), 121,0 м2 (під господарськими та допоміжними будівлями і спорудами), 399 м2 (під двором).

З технічного паспорту №ТІ01: НОМЕР_2 , який виготовлений 22.10.2024 на замовлення ОСОБА_2 випливає, що домоволодіння АДРЕСА_1 складається з:

Житлового будинку А1-1, прибудови а2-1, погрібу під а2-1, прибудови а3-1, погрібу під а3-1, прибудови а4-1, прибудови а5-1, навісу а6-1, ганок а7, ганок а8, житловий будинок В1-1, житлова прибудова В2-1, прибудова в3-1, літня кухні Б1, ганок б2, сарай Г1, сарай Е1, вбиральні Ж1, гаражу К, оглядової ями під К1, навісу И1, навісу Л1, альтанки М1, ганку м2, альтанки Н1, споруд №1-11, мостіння І, ІІ.

Площа земельної ділянки 913 м2 (загальна), 386м2 (під забудову).

За даними витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, номер документу ТІ01:6749-8139-9357-1524, який наданий відповідачем ОСОБА_3 , склад домоволодіння співпадає зі складом, вказаним у технічному паспорті наданого відповідачем ОСОБА_2 . Інформація про земельні ділянки відсутня.

Отже, судом встановлено, що за результатами технічних інвентаризацій домоволодіння сторін 22.10.2024 та 16.04.2025, які проведені різними інженера, склад домоволодіння не співпадає як і площа земельної ділянки.

З акту відведення земельної ділянки від 17.04.1956, який наданий позивачем, випливає, що управлінням Головного архітектору м. Дніпропетровська згідно рішення виконавчого комітету АНД району Ради депутатів трудящих відведена в натурі земельна ділянка під індивідуальне будівництво забудовникам ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Однак, вказаний акт не містить а ні адреси відведеної ділянки, а ні її розмірів (площі).

В акті ідеальних часток від 20.02.2003, наданого відповідачем ОСОБА_3 , зазначено, що домоволодіння, розташоване на земельній ділянці площею 901 м2, без посилання на первинний документ, яким визначена площа земельної ділянки.

Відповідно до ст. 791 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Судом встановлено, що формування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 співвласниками, розташованого на ній домоволодіння, не здійснювалось.

Станом на день ухвалення рішення земельна ділянка під вказаним домоволодінням є комунальною власністю Дніпровської міської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, яка також її не формувала.

Отже, суду не надано доказів з яких можливо визначити площу та межі земельної ділянки, яка знаходиться під домоволодіння АДРЕСА_1 .

Щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою та домоволодінням суд зазначає наступне.

Звертаючись до суду ОСОБА_1 зазначила, що останнім часом між співвласниками виникли непорозуміння щодо порядку користування земельною ділянкою та домоволодінням.

З наданих суду листів-пропозицій на ім`я відповідачів судом встановлено, що в порядку досудового врегулювання питання щодо порядку користування домоволодінням та земельною ОСОБА_1 пропонувала відповідачам укласти відповідний нотаріальний договір.

Суду не надано доказів, що такий договір було укладено.

Також позивач зазначила, що згідно з фактичним порядком користування домоволодінням, вона користується наступними об`єктами: В-1 житловий будинок загальною площею 53,7 кв. м., Г сарай, Н альтанка, И-навіс, споруди 3,4,7,8,13,15,19, замощення ІІ (1/2 частка), а відповідачі користуються наступними об`єктами: А-1 житловий будинок загальною площею 115,5 кв.м., Б-літня кухня, Е сарай, Ж убиральня, К-гараж, Л навіс, споруди 1,2,5,6,9-12,14,16-18, І, ІІ (1/2 частка), ІІІ, ІV.

На підтвердження своїх вимог надала суду висновок щодо технічної можливості поділу (виділу) об`єкта нерухомого майна від 02.06.2025 складений ФОП ОСОБА_5 інженером з технічної інвентаризації нерухомого майна, який має статус експерта.

Згідно з вказаним висновком «За технічними показниками домоволодіння може бути поділено на 2 об`єкти.

Об`єкт №1: частина домоволодіння, яка складається з А-1 житловий будинок загальною площею 115,5 кв.м., Б-літня кухня, Е сарай, Ж убиральня, К-гараж, Л навіс, споруди 1,2,5,6,9-12,14,16-18, І, ІІ (1/2 частка), ІІІ, ІV.

Об`єкт №2: частина домоволодіння, яка належить ОСОБА_1 , складається з В-1 житловий будинок загальною площею 53,7 кв. м., Г сарай, Н альтанка, И-навіс, споруди 3,4,7,8,13,15,19, замощення ІІ (1/2 частка).

Пропонується наступний порядок поділу домоволодіння:

Відповідно до частки 31/100 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 має належати територія земельної ділянки домоволодіння площею 901 * 31/100 = 279 кв.м.

Розподіл домоволодіння здійснюється відповідно до наданої схеми, по фактичній межі утвореної огорожами літ. №4, 15, а також по умовній лінії (прямій) утвореній між прибудовою літ. а1-1 до житлового будинку літ. В-1 1,4 метра.

Прохід розмірами 1,15*21,65 кв.м. між будинком літ. А-1 та вздовж огорожі з домоволодінням АДРЕСА_2 залишаються у загальному користуванні співвласників житлового будинку і відповідно до частки 31/100 складає 23*31/100 = 7 кв.м.

Відповідно до частки у домоволодінні 31/100 у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 має бути виділена земельна ділянка під житловим будинком літ. В-1, сараєм літ. Г, альтанкою літ. Н площею 241 кв.м., та навісом літ. И., площею 31 кв.м., що у сумі з часткою у проході загального користування округленням складає: 241+31+7=279 кв.м.»

Відповідачі категорично заперечували проти запропонованого варіанту порядку користування, оскільки він не відображає те, яким чином співвласники користуються домоволодінням та земельною ділянкою, складений лише на підставі пояснень позивача та наданого нею технічного паспорта.

Відповідно до статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності.

Приписами ч. ч. 1-3 ст.358 ЦК України унормовано, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

Таким чином, з моменту набуття сторонами права спільної часткової власності на домоволодіння сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватися спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгоджені усіма співвласниками.

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. (ст.88 ЗК України)

Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності визначається насамперед угодою співвласників залежно від розміру їхніх часток у спільній власності, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів потрібно брати до уваги цю угоду.

У цій справі судом встановлено, що співвласники не досягли між собою згоди щодо користування домоволодінням та земельною ділянкою.

Відповідно до наявних у матеріалах справи технічних паспортів площа земельної ділянки зазначена різна, а саме: 901 кв.м. та 913 кв.м. відповідно.

Технічний паспорт на будинок не є правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття особою права користування земельною ділянкою у відповідних межах та розмірі, але він підтверджує розмір земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні співвласників.

У цьому випадку, через відмінність зазначеної у технічних паспортах площі земельної ділянки, а також через те, що земельна ділянка несформована (вона не має чітко визначених меж та кадастрового номеру), суд доходить висновку, що сторонами належними та достатніми доказами не підтверджений розмір земельної ділянки, яка перебуває у їх фактичному користуванні, що виключає можливість встановлення порядку її користування.

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина шоста статті 81 ЦПК України встановлює, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, судом може бути призначена експертиза або відповідні висновки експертів можуть надаватися суду сторонами (стороною), у разі підготовлення їх на замовлення такого учасника справи (статті 102, 103 ЦПК України).

У цій справі позивачем надано суду висновок експерта щодо технічної можливості поділу (виділу) об`єкта нерухомого майна від 02.06.2025 складений ФОП ОСОБА_5 , однак суд його відхиляє, оскільки він будується на неточних та неповних відомостях, без врахування усталеного порядку користування домоволодінням усіма співвласниками, а не тільки ОСОБА_1 . Також поза увагою інженера залишились дані технічної інвентаризації домоволодіння, яка проведена на замовлення відповідачів.

Крім того, вказаний висновок не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне.

Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Разом з тим, у висновку експерта від 02.06.2025 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому суд зазначає, що клопотань про призначення відповідної експертизи у справі від позивача або його представника не надходило, хоча таке право було роз`яснено судом під час підготовчого судового засідання.

Таким чином, під час судового розгляду позивачем належними та достатніми доказами не доведено актуальний склад домоволодіння, розмір та межі земельної ділянки, що унеможливлює для суду визначення порядку користування земельною ділянкою та домоволодінням з урахуванням прав інших співвласників, а тому позов задоволенню не підлягає.

Приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для вирішення питання про розподіл судових витрат призначити судове засідання, у відповідності до п.5 ч.7 ст.265 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 76, 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Згідно з п. 5 ч.7 ст. 265 ЦПК України призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 28.07.2025 о 12 год. 00 хв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суддя склав 02.07.2025.

Суддя АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО