Справа № 372/2318/25
Провадження № 2-1411/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

при секретарі Лимаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2025 року представник позивача Киричук Г.М. звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що 22.04.2019 року між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 501 відповідно до умов якого було видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 5000 грн. який пізніше було збільшено до 29 500 грн. Відповідач належним чином не виконує свої кредитні зобов`язання, тому має заборгованість на загальну суму 44 620,29 грн.

Ухвалою судді від 06.05.2025 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

08.05.2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача Супрун Є.В. про усунення недоліків.

Ухвалою судді від 09.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

12.05.2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній вказав, що не визнає позовні вимоги, оскільки в матеріалах справи відсутні належні первинні банківські документи та належним чином оформлений письмовий кредитний договір № 501, відтак вимоги позивача є необґрунтованими.

12.05.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Шумілової Н.І. надійшла відповідь на відзив, в якій остання вказала, що відповідач погодився із запропонованими умовами кредитування, підписав Заяву, Паспорт споживчого кредиту та фактично отримав грошові кошти. Зокрема, підписанням Заяви підтвердив, що ним отримана у непошкодженому стані платіжна картка і ПІН. Відповідач користувався кредитними коштами, неодноразово здійснював операції покупки через POS-термінал та отримував готівкові кошти. Вважає, що відповідач поводить себе недобросовісно та намагається нанести позивачу збитки.

15.05.2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло заперечення, в якому останній вказав, що надана позивачем виписка не містить ні підписів, не печатки банку, ні суми вихідного залишку, ні суми вхідного залишку, також відсутні ID НБУ банку-кореспондента, дата складання та номер рахунку кореспондента. Крім того, у виписках по рахунку є невідповідності по сумі нарахованих відсотків. Разом з цим, у заяві про приєднання до ДКБО процентна ставка не зазначена, а вказано лише, що строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної карти встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної карти.

06.06.2025 року через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло додаткове пояснення в якому останній долучив інформацію Українського бюро кредитних історій про відсутність заборгованості за кредитним договором № 501.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Встановлено, що 22.04.2019 року ОСОБА_1 підписав заяву № 501 про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб, у якій він просив відкрити поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні, надати банківську карку та встановити кредитний ліміт в сумі 5000 грн. Сторони погодили, що розрахунковий день та платіжна дата 30 число місяця, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

Відповідно до довідки Банку 15.12.2020 року за договором № 501 відповідачу було збільшено кредитний ліміт в розмірі 29 500 грн.

З виписки за рахунком НОМЕР_1 за період 22.04.2019 року по 04.02.2025 року вбачається, що відповідач використовував кредитні кошти шляхом зняття готівки через банкомат, здійснення покупок через POS-термінал, переказ на інші банківські картки тощо.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором № 501 станом на 04.02.2025 року становить 44620,29 грн., яка складається з: 29 084,60 грн. заборгованості за сумою кредиту та 15 535,69 грн. заборгованості за відсотками.

Аргументи відповідача щодо відсутності заборгованості, згідно інформації Українського бюро кредитних історій, суд не враховує, оскільки з вказаної інформації неможливо встановити, за яким саме кредитним договором відсутня заборгованість.

При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.2Закону України«Про банкиі банківськудіяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

На час розгляду справи судом відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги банку про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитом по вказаному вище договору в сумі 29 084,60 грн. підлягають задоволенню.

Щодо вимог АТ «Перший Український міжнародний банк» про стягнення з відповідача відсотків в сумі 15 535,69 грн. суд зазначає наступне.

Заява 501 від 22.04.2019 року не містить посилання на конкретні умови кредитування, в тому числі про розмір та порядок сплати відсотків.

Обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір відсотків, позивач не вказав їх розмір ані у позовній заяві, ані у розрахунку заборгованості, а лише послався на Публічну пропозицію «Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», копію витягу з якого надав разом з позовною заявою.

Разом із тим, Публічна пропозиція «Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб», яка міститься в матеріалах справи, не підписана відповідачем, а тому відсутні підстави вважати, що саме цей Договір розумів відповідач, підписуючи заяву, а також те, що вказаний документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема, щодо сплати відсотків та саме у зазначеному в цьому документі розмірі т порядку нарахування.

Таким чином, цю Публічну пропозицію не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 22.04.2019 року шляхом підписання заяви, а тому немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків та порядок їх нарахування.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03.07.2019 року.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача відсотків, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно платіжної інструкції № 305 від 01.05.2025 року позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 579 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-77, 88, 141, 263-265, 274-279, 280, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість в сумі 29 084,60 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 579 грн., а всього стягнути 30 663,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 10 липня 2025 року.

Суддя: Т.В.Проць