Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.06.2025 Справа №607/18533/24 Провадження №2/607/688/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Процишин Н.В.

представника позивача Ващука Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування ,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Ващук Я.С. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», у якому просить стягнути з відповідача в користь ОСОБА_1 90 781 грн. 01 коп. страхового відшкодування, 7 500 грн. 00 коп. за проведення експертного авто товарознавчого дослідження №61/24 від 03.06.2024 року, а також понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначив, що 31 березня 2024 року о 00 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 2м, гр. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz Sprinter 516 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не переконався, що це буде безпечним, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався у попутному напрямку, не зайняв відповідне ліве положення перед здійсненням повороту ліворуч та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Toyota Саmry», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , у зв`язку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, без травмованих. Внаслідок даної ДТП автомобіль марки «Toyota Саmry», д.н.з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 отримав значні механічні пошкодження. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2024 року, ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. На момент скоєння ДТП у водія забезпеченого транспортного засобу марки «Mercedes Benz Sprinter 516 CDI», д.н.з. НОМЕР_3 була застрахована цивільна - правова відповідальність у Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант», згідно Полісу №218440225 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ОСОБА_1 , як потерпіла особа внаслідок ДТП звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та повідомив про подію, яка має ознаки страхового випадку та подав заяву про страхове відшкодування. Після цього, аварійним комісаром ТДВ СК «Альфа-Гарант» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та складено протокол (акт) огляду пошкодженого автомобіля «Toyota Саmry», д.н.з НОМЕР_2 під час якого було встановлено відомості про транспортний засіб, технічний стан, перелік та опис пошкоджень, які були отриманні внаслідок ДТП з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Протягом тривалого часу, ОСОБА_1 жодної інформації від ТДВ СК «Альфа-Гарант» щодо розміру шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, не отримував, та, в передбачений законом, 30 денний термін, страхове відшкодування йому не було виплачено. ОСОБА_1 звернувся до судового експерта з метою визначення дійсної вартості матеріального збитку завданого його транспортному засобу, за результатами якої складено висновок №61/24 транспортно-товарознавчої експертизи, згідно якого вартість матеріального збитку станом на час ДТП, склала 93 981. Однак, фахівцем зі страхування ТДВ СК «Альфа-Гарант» в телефонному режимі ОСОБА_1 повідомлено про те, що сума страхового відшкодування буде складати 48 027 грн. 32 коп. з урахуванням суми франшизи. ОСОБА_1 вважає, що розрахована сума страхового відшкодування в розмірі 48 027 грн. 32 коп. є суттєво заниженою та такою, яка не відповідає реальному розміру матеріального збитку.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу. Зазначив, що на основі протоколу огляду пошкодженого КТЗ, який підписано позивачем та інших матеріалів огляду КТЗ, було виконано калькуляцію і встановлений розмір страхового відшкодування, про що було повідомлено позивача. ТДВ СК «Альфа-Гарант» складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування у розмірі 48 027,32 грн., яка розрахована наступним чином: 51 227,32 грн.-3 200,00 грн., де 51 227,32 грн. - вартість матеріальної шкоди без ПДВ, 3 200,00 грн. - франшиза згідно Договору. Після направлення розрахунку щодо розміру страхового відшкодування, позивачу було повідомлено про необхідність подання заяви про виплату (згідно до спеціального закону) для того, аби отримати страхове відшкодування та надано бланк відповідної заяви. Таким чином, вважає, що з боку ТДВ СК «Альфа-Гарант» були виконані всі обов`язки страховика визначені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а розмір матеріального збитку та відповідно страхового відшкодування було визначено з додержанням положень вказаного закону та законодавства у сфері страхування і оцінки майна загалом, проведення виплати страхового відшкодування не було здійснено з вини позивача. На підставі наведеного у задоволенні позову просять відмовити.

Сторона позивача відповіді на відзив не подавала.

Ухвалою судді Братасюка В.М. від 28.08.2024 у даній справі відкрито провадження та ухвалено провести її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 зазначену справу передано для розгляду судді Ромазан В.В., яку ухвалою від 10.03.2025 прийнято до свого провадження.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ващук Я.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» в судове засідання не з`явилася, і не повідомила суду про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально, попередньо подавши відзив на позов.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

31 березня 2024 року о 00 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 2м, гр. ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «Mercedes Benz Sprinter 516 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не переконався, що це буде безпечним, не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався у попутному напрямку, не зайняв відповідне ліве положення перед здійсненням повороту ліворуч та допустив зіткнення із транспортним засобом марки «Toyota Саmry», д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , чим порушив вимоги п.п. 2.3б, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «Toyota Саmry», д.н.з НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 отримав значні механічні пошкодження.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2024 року, ОСОБА_2 , водія автомобіля марки «Mercedes Benz Sprinter 516 CDI», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

В силу вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала бо постанова суду, лише в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, особою винуватою особою у настанні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди є ОСОБА_2 , що встановлено означеною постаново суду.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 218440225, була забезпечена ТДВ СК «Альфа-Гарант». Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю в розмірі 320 000 грн.; за шкоду, заподіяну майну в розмірі 160 000 грн.; розмір франшизи 3 200,00 грн.

ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із повідомленням про настання страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до Протоколу огляду транспортного засобу від 04.04.2025 року аварійним комісаром оглянуто транспортний засіб «Toyota Саmry», д.н.з НОМЕР_2 , та встановлені його пошкодження, які зазначено у ньому.

02 квітня 2024 року, ОСОБА_1 , звернувся до судового експерта Мазура М.С. із заявою про проведення транспортно-товарознавчої експертизи.

Згідно Висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №61/24 від 03 червня 2024 року, наданого судовим експертом Мазуром М.С., вартість матеріальних збитків, спричинених власнику КТЗ «Toyota Саmry 3.5і V6 (V40) Premium 6АТ», д.н.з НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яке мало місце 30.03.2024 року, станом на час ДТП, при зовнішньому візуальному обстеженні (без проведення необхідних технологічних-інструментальних, діагностичних дефектовок деталей/механізмів/вузлів/агрегатів і вимірів) ймовірно становить 93 981 грн. 01 коп.

07 червня 2024 року ОСОБА_1 направив відповідачу претензію, в якій просив здійснити виплату йому страхового відшкодування в сумі 93 981 грн. 01 коп., з урахуванням Висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №61/24 від 03 червня 2024 року.

Однак, відповідачем виплату страхового відшкодування позивачу проведено не було.

Страхування це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством (пункт 69 частини 1 статті 1 Закону України «Про страхування» № 1909-ІХ від 18.11.2021).

Відповідно до статті 979 ЦК України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством.

Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (стаття 980 ЦК України).

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами страхування, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Станом на день ухвалення рішення відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-ІХ від 21.05.2024 (далі Закон № 3720-ІХ). Зазначений закон введений в дію (окрім деяких норм) з 01 січня 2025 року.

Водночас відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3720-ІХ дія положень цього Закону поширюється виключно на страхові випадки, які настали за договорами страхування, що набрали чинності після введення в дію цього Закону. Жодне положення цього Закону не може збільшувати будь-які зобов`язання за будь-якими випадками, що мають ознаки страхових випадків за договорами страхування цивільно-правової відповідальності, укладеними відповідно до Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-ІV (далі Закон № 1961-ІV).

З огляду на те, що ДТП сталася 31 березня 2024 року, до спірних правовідносин застосуванню підлягає Закон № 1961-ІV.

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 Закону № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV).

Згідно зі ст. 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до положень ст. 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, окрім іншого: поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Згідно зі ст. 34 Закону № 1961-IV визначено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно з приписами ст. 35, 36 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому, доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики (див. постанови Верховного Суду від 19 вересня 2018 року в справі № 753/21177/16-ц, від 30 червня 2020 року в справі №200/12295/17, від 03 червня 2021 року по справі № 461/2217/19).

Оцінка майна має здійснюватися з урахуванням Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 (далі Національний стандарт № 1), яким визначено загальні засади. Відповідно до п. 51 Національного стандарту № 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби). Водночас відповідно до п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення тощо.

Вартість матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження, зокрема якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу не менша за його ринкову вартість (пункт 8.2. Методики).

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається із Висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №61/24 від 03 червня 2024 року, наданого судовим експертом Мазуром М.С., на підставі проведених обстежень (з обмеженою оглядовістю і видимістю), та виконаних належних розрахунків, представленого пошкодженого ««Toyota Саmry 3.5і V6 (V40) Premium 6АТ», д.н.з НОМЕР_2 , встановлено, що вартість необхідного відновлювального ремонту, становить: - Свр = 205 464.82 грн. (див.вище п. 1.2; 1.3 та дод. №2), не перевищує ринкову вартість ідентичного/аналогічного КТЗ в Україні, по його стану на момент ДТП, яка визначена рівною - С - 433 030 грн. 00 коп. (див. ц. 1.4), тобто:

Свр

а сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу Ез = 0,7 та Ез/фарб = 100% (вирахувано в додатку № 2 /грн. запчастини 111 483.81-/); -Ез/безпеки = 0; та втраті товарної вартості, внаслідок пошкодження - ВТВ = 0,00 грн., які виявлені при зовнішньому огляді, також, не перевищує ринкову вартість КТЗ до пошкодження: СВРЗ = 93 981,01 грн.

Відповідач не провів страхове відшкодування позивачу із часу його звернення, що не узгоджується з приписами ст. 34 Закону і вочевидь не відповідає засадам добросовісності і справедливості.

Суд вважає, що позивач надав належні і допустимі докази розрахунку вартості матеріального збитку, завданого транспортному засобу внаслідок ДТП, на суму 93 981,01 грн.

Таким чином, суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, вважає, що сума страхового відшкодування, яку слід стягнути із відповідача у користь позивача буде складати 90 781,01 грн., із розрахунку: 93 981,01-3200, де 93 981,01 грн. - розмір завданої шкоди, 3 200 грн. - сума франшизи передбачена договором. При цьому, суд не бере до уваги надану відповідачем, як підставу розрахунку страхового відшкодування, консультацію 63-D/14/91 про вартість матеріального збитку завданого транспортного засобу «Toyota Саmry», д.н.з НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту ТЗ, яка становить 51 227,32 грн., оскільки такий розрахунок не узгоджується із даними зазначеними у висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи №61/24 від 03 червня 2024 року, який при його складенні попереджався про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку експерта.

Згідно з вимогами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, у тому числі, витрати, пов`язані із проведення експертизи.

Як вбачається із наявної при матеріалах справи, Квитанції до прибуткового касового ордера № 61/24 від 30.05.2024 р., ОСОБА_1 оплатив вартість експертизи № 61/24 в сумі 7 500 грн. 00 коп.

Крім того, в силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, із відповідача в користь позивача слід стягнути 1 211,20 грн. судового збору та 7 500 грн. 00 коп. затрачених на оплату вартості проведеної транспортно-товарознавчої експертизи.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування, задовольнити.

Стягнути Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 90 781 (дев`яносто тисяч сімсот вісімдесят одну) грн. 01 страхового відшкодування, 7 500 (сім тисяч п`ятсот) грн. вартості проведеної транспортно-товарознавчої експертизи №61/24 від 03.06.2024, а також 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду у повному обсязі складено 27 червня 2023 року.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа Гарант», місце знаходження, 01133, м. Київ, бульвар Л.Українки, 26, .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан