Провадження № 2/202/75/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі:

судді Доценко С.І.,

при секретарі Тарасовій К.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпра цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину спільного сумісного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом , в якому просив визнати права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя, яке складається з квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що сторони перебували в шлюбі з 06.10.2012 року заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпра від 30.09.2021 у справі N? 202/4084/21, шлюб було розірвано. За час шлюбу, 14.03.2016 ними за спільні кошти була придбана спірна квартира .Договір купівлі-продажу був укладений між відповідачкою та ОСОБА_5 . Договір було зареєстровано приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондаренком Ростіславом Олександровичем у реєстрі за N? 368. Житло купували за 23 000 доларів США, що на момент укладення Договору становило 609 500,00 грн. На підтвердження передачі грошей, продавець квартири надав ОСОБА_6 розписку про отримання грошових коштів у вказаній сумі (копія додається). Згідно п. 5 Договору, вартість квартири зазначена тільки 135 927,00 грн., на що він не звернув увагу при оформленні договору. Оформленням правочину займалась дружина, тому що він працював, а дружина на той час не працювала , перебуваючи в декретній відпустці. Нотаріально квартира була оформлена на відповідачку. На теперішній час шлюб між сторонами розірвано і позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частку спірної квартири.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 14.06.2023 року відкрите провадження в справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 08.12.2023 року витребувано нотаріальну справу у приватного нотаріуса Бондаренко Р.О. щодо оформлення правочину купівлі-продажу спірної квартири.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 08.04.2024 року уточнені анкетні дані відповідача у зв`язку із зміною прізвища « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » у зв`язку із реєстрацією шлюбу.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 08.04.2024 року задоволено клопотання про витребування доказів та витребувано із Державного нот ареального архіву в Дніпропетровській області копію нотаріальної справи, що стосуються нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 23.07.2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження в справі на підставі п.2. ч.1 ст.251 ЦПК України.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 06.12.2024 року закрито підготовче провадження і справа призначена до судового розгляду.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву. Відповідач проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що хоча спірна квартира була придбана в період шлюбу, вона була придбана за її особисті кошти, про що зазначено в договорі купівлі продажу. При оформленні договору позивач надав нотаріально посвідчену заяву, в якій підтвердив , що гроші , які витрачаються на придбання квартири є її особистою власністю і спірна квартира є об`єктом права її особистої власності. Окрім того, він звернувся з позовом через 7 років після оформлення квартири, а тому пропустив строк позовної давності. Тому просила відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представники сторін підтримали вимоги та заперечення сторін, викладені в заявах по суті спору.

Вислухавши представників сторін, дослідивши заяви по суті спору та наявні в справі докази, суд вважає встановленими наступні обставини.

На підставі копії свідоцтва про шлюб судом встановлено, що сторони одружились 06.10.2012 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів від 06.10.2012 року зроблено актовий запис за № 40 виконавчим комітетом Горьківської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Суд ознайомився із копією нотаріальних документів що стосуються укладення правочину купівлі продажу квартири, які надані Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області.

Так, відповідно до копії договору купівлі продажу квартири від 14.03.2016 року між відповідачкою та ОСОБА_5 . Договір було укладено договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого ОСОБА_6 прийняла у власність зазначену квартиру. Договір купівлі продажу посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бондаренком Ростиславом Олександровичем та зареєстрований у реєстрі за N? 368.

В матеріалах , наданих Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області міститься звіт про оцінку квартири на 04.03.2016 року відповідно до якої ринкова вартість квартири на 04.03.2016 року становить 135927.00 грн.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондаренко від 14.03.2016 року становлено, що ОСОБА_3 повідомив нотаріуса про те, що перебуває із ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі дає згоду на придбання нею квартиру . При цьому повідомляє нотаріуса, що гроші ,які витрачаються на придбання квартири є особистою приватною власністю дружини ОСОБА_6 і придбана квартира буде об`єктом права її особистої приватної власності ,та не буде спільною сумісною власністю подружжя. Приватний нотаріус засвідчив підпис ОСОБА_3 в цій заяві та зазначив, що ним перевірена особу ,яка підписала заява та його дієздатність і факт реєстрації шлюбу

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, власником квартири АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ОСОБА_6 після одруження 23.06.2023 року взяла прізвище чоловіка ОСОБА_8 .

Відповідно до звіту про оцінку майна ТОВ «ЦЕНТР ОЦІНКИ «ВАЙТ ГРУП» ринкова вартість квартири на день звернення з позовом для цілей оподаткування становить 715126 грн.

Відповідно до ст. 368 ч.3 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте за спільні кошти членів сімї їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлене договором

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Підставою набуття подружжям права спільної сумісної власності є лише одна обставина: набуття (придбання, виготовлення, спорудження) майна за час шлюбу. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 70 СК Україною зазначено, що розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Але,відповідно до ст. 57 СК України до особистої приватної власністю дружини, чоловіка відноситься майно , набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто .

На підставі досліджених доказів, судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 дійсно була придбана відповідачкою в період перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , але ж під час оформлення договору купівлі - продажу квартири він надав нотаріусу нотаріально посвідчену заяву про те, що квартира придбана за особисті кошти його дружини ОСОБА_6 і він визнає цю квартиру об`єктом особистої власності його дружини.

А тому суд вважає доведеним, що зазначена квартира хоча і була придбана в період шлюбу , але не стала об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Суд не приймає аргументи позивача про те , що він був введений в оману при підписанні цієї заяви та договору купівлі-продажу, що квартира була придбана за сумісні кошти подружжя, тому що це спростовується його особистою нотаріально посвідченою заявою.

Суд також не приймає як доказ , надану позивачем копію розписки від імені ОСОБА_5 про отримання коштів за спірну квартиру на підтвердження аргументів позивача що квартира була продана не за 136000 грн а за 609500 грн., тому що підпис ОСОБА_9 не посвідчений нотаріально і суд не може переконатись в його дійсності.

Разом з тим, суд звертає увагу на те що ціна продажу квартири, яка зазначена в договорі купівлі продажу відповідає її ринковій вартості , визначеній в звіті про оцінку квартири на 04.03.2016 року відповідно до якої ринкова вартість квартири на 04.03.2016 року становить 135927.00 грн

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях .

Подані сторонами докази мають відповідати критеріям належності, допустимості , достовірності та достатності ( ст.77-80 ЦПК України)

Судом досліджені всі докази, надані позивачем і суд прийшов до висновку , що буд-яких інших переконливих доказів , які б давали підстави суду визнати спірну квартиру сумісною власністю подружжя позивачем не надано, а тому позов задоволенню не підлягає .

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з того, що доведеними судовими витратами по справі є лише витрати пов`язані із сплатою судового збору, який, виходячи із вартості частини будинку на час звернення з позовом , становить 3576,30 грн., та сплачений позивачем при зверненні до суду.

Сторони та представники сторін в заявах по суті справи та до завершення судового розгляду не подавали заяв про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді й, відповідно, не надали документів, які ці витрати підтверджують, або заяв про намір подати такі докази про понесені судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати розподіляються пропорційно задоволеним вимогам, а тому судові витрати по сплаті судового збору повинні бути покладені на позивача.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 12, 13, 81,141, 263-265, 354, ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на частку спільного сумісного майна подружжя, яке складається із квартири АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути поданою безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 07.07.2025

Суддя С. І. Доценко