Справа № 510/2277/24
Провадження № 2/510/1067/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2025 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді Бошков І.Д.,

за участю секретаря Березенко С.П.,

розглядаючи у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту,

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнала, щодо їх задоволення не заперечувала, просила розглянути справу у її відсутності, про що надала письмову.

Позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі, про що надав письмову заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ухвалою суду від 16.01.2025р. було відкрите провадження по справі та призначене підготовче судове засідання 03.03.2025р. о 10 год. 30 хвл.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що 12.06.2019 року Ренійським районним судом Одеської області була розглянута цивільна справа № 510/501/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок протиправних дій.

За результатами розгляду Ренійський районний суд Одеської області ухвалив рішення, яким задовольнив позов ОСОБА_3 та визнав за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку із надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2023 року по справі № 510/501/17 Апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено, рішення Ренійського районного суду Одеської області від 12.06.2019 року в частині задоволення первісного позову скасовано та ухвалено в цій частині нове судового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами відмовлено.

У порядку частини ст. 151 ЦПК України, під час розгляду справи 510/501/17 в суді першої інстанції, ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 09.06.2017 року було накладено арешт на житловий будинок із надвірними спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (предмет спору).

22.06.2017 року державним виконавцем Ренійського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області була складена постанова про накладення арешту майна боржника серія ВП № 54177313, згідно з яким було накладено арешт на житловий будинок із надвірними спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Позивач вважає, що накладення арешту на житловий будинок є незаконним, оскільки даний будинок належить ОСОБА_1 на праві приватної власності що підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРП № 398247001 від 08.10.2024 року.

Оскільки, постановою Одеського апеляційного суду від «19» листопада 2023 року по справі № 510/501/17 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про

визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами

було відмовлено, ОСОБА_1 , не має боргових зобов`язань перед ОСОБА_4 , а відповідно позбавлення права власності його майном є протиправним, що

забороняється законом. Тому позивач звернувся із позовом до суду, для захисту своїх порушених прав.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 року у справі №643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) прийшла до висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Відповідно до ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Верховного Суду від 12.10.2022 року в справі № 203/3435/21 (провадження № 61-5467св22) зазначено, що «наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном».

Враховуючи, що постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2023 року по справі № 510/501/17 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про

визнання права власності на частину житлового будинку з надвірними спорудами

було відмовлено, тому право позивача ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зняття арешту з майна, що накладений на підставі постанови державного виконавця Ренійського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області серія ВП № 54177313 від 22.06.2017 року.

Оскільки позивач ОСОБА_1 у поданій письмовій заяві просив залишити за ним понесені судові витрати у справі, тому суд залишає за позивачем сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.137,ст.141, ст.211, ст.259, ст.263, ст.279 ЦПК України, ст.391 ЦК України, ЗУ «Про виконавче провадження, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Звільнити з під арешту житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований,

за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Д. Бошков