Справа № 136/1202/25
провадження № 2/136/423/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Липовець

Суддя Липовецького районного суду Вінницької області Шпортун С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за даним позовом судом перевірено його зміст та форму на дотримання вимог ст.175, 177 ЦПК України та встановлено наступне.

Так, в силу положень п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України у позові не зазначено відомі номери засобів зв`язку позивача, адреси електронної пошти сторін спору, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

На виконання вимог п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач зазначає у прохальній частині позову зміст позовних вимог про скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) постановою слідчого Липовецького РВ УМВС, б/н від 22 липня 1997 року, обтяження № 6425682, зареєстроване 20 січня 2008 року Липовецькою державною нотаріальною конторою.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 за N 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" визначено, що у резолютивній частині рішення у цій категорії справ суду належить зазначати, зокрема, конкретне майно, з якого знімається арешт.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, а також питання щодо способу захисту прав та зазначала про таке.

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за правилами КПК України 1960 року та завершено (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц (провадження N 14-496цс18)) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі N 2-3392/11 (провадження N 14-105цс19)). Залежно від суб`єктного складу учасників такого спору його потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства.

Наведене узгоджується з позицією викладеною у постанові від 30 червня 2020 року у справі N 727/2878/19 (провадження N 14-516цс19), де Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, потрібно розглядати за правилами цивільного судочинства.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходження цього майна або основної його частини.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 лютого 2021 року у справі N 911/2390/18 дійшла висновку, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Як убачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачеві належать декілька об`єктів, які розташовані у різних районах та областях України.

Як роз`яснено у Постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" якщо майно розташоване або знаходиться у різних районах міста чи в різних містах, то позов пред`являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини майна, вартість якої перевищує вартість тих, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Крім того, відповідно до правил визначених ЦПК України, недотримання правил юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

З огляду на викладене позивачеві слід конкретизувати позовні вимоги наведені ним у прохальній частині позову з урахуванням усталеної практики Верховного Суду з вирішення даного питання з метою обрання належного способу захисту порушених його прав, визначити вартість нерухомого майна для визначення підсудності справи у спосіб надання звіту про оцінку майна, яке слід звільнити з під арешту.

Окрім цього, як встановлено із позову та доданих до нього документів, відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивач не навів, які результати розгляду кримінальної справи, у якій винесено слідчим постанову 22 липня 1997 року; не надав суду саме рішення слідчого на підставі якого накладено арешт на майно та у якому мало б бути зазначено перелік майна та мотиви за яких накладено арешт на майно, що підлягає з`ясуванню під час вирішення цього спору; інформацію нотаріальної установи на підставі якої було внесено обтяження.

На противагу наведеному, у позові не зазначено, які докази ним не можуть бути подані разом із позовною заявою, позивач не ініціює питання про витребування доказів у порядку ст.84 ЦПК України, за наявності у нього складнощів у їх поданні.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що нормами чинного законодавства не передбачено можливості вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою, яка не відповідає вимогам закону, тому суд надає позивачеві строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про звільнення майна з-під арешту, - надавши позивачу строк для усунення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити, що якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатись неподаною і повернеться позивачеві.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Світлана ШПОРТУН