Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
провадження №2/279/207/25
Справа № 279/6863/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 червня 2025 року м.Коростень Житомирської області
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Волкової Н.Я., з секретарем Гонцовською Л.В., за участю позивача ОСОБА_1 (дистанційно), розглянувши у відкритому судовому засіданні заочно у порядку загального позовного провадження цивільну справу №279/6863/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей,
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, зазначивши, що перебував з відповідачем у шлюбі з 19.10.2010 року по 19.04.2024 року, мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з ним. Відповідач виїхала з України, дітей залишила проживати з ним. Він проживає з дітьми у належній йому квартирі, для них створені належні умови для проживання та навчання. Діти відвідують загальноосвітню та музичну школу, забезпечені усі необхідним.
Установлення даного факту йому необхідно для отримання соціальних пільг, субсидій, допомоги.
Просив встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..
Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.
Позивач позовні вимоги підтримав, у судовому засіданні пояснив, що як до, так і після розлучення з відповідачем діти проживали та проживають з ним. Іще до розірвання шлюбу відповідач виїхала за кордон, де постійно проживає та працює, наміру повертатись до України не має, дітей до себе не забирає, приїздить лише декілька разів на рік на нетривалий час, привозить дітям подарунки, іноді переводить кошти на їх утримання. Навчанням, здоров?ям дітей не займається.Діти постійно проживають з ним, перебувають на його утриманні, вихованні та забезпеченні. У побуті йому допомагає його мати бабуся дітей. Він не вбачає підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, однак відсутність матері ускладнює можливість реалізації їм прав щодо дітей, тому обрав такий спосіб захисту свого права та прав дітей, щоб у повній мірі реалізувати батьківські права в їх інтересах.
Відповідач належним чином повідомлялась про час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибула, на електронну пошту суду надійшла заява про визнання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність, заявником у якій вказана відповідач, однак подана заява електронним цифровим підписом не підписана, що унеможливлює її ідентифікацію як подану відповідачем. За таких обставин, судом за згодою позивача проведено заочний розгляд справи.
Третя особа Служба у справах дітей та сім?ї Шевченківської районної в місті Києві Державної адміністрації надала письмові пояснення щодо заявлених вимог, у задоволенні яких просила відмовити, посилаючись на те, що служба не уповноважена складати свій висновок у такій справі, зазначені у позовній заяві обставини є підставами для звернення до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, батьківські права та обов?язки чітко визначені СК України, є невідчужуваними, тому не потребують додаткового підтвердження.
Вислухавши пояснення позивача, опитавши неповнолітніх дітей сторін ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , допитавши свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне :
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини щодо участі у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей без наявності підстав для позбавлення одного з батьків батьківських прав.
У справі, яка є предметом судового розгляду, позивач просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним малолітніх дітей.
Заявлені вимоги пов`язані з доведенням існування підстав для визнання (підтвердження) за ним певного соціально-правового статусу - батька, який самостійно виховує дітей, що може вплинути на його права на отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, реєстрації місця проживання дитини, вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини, отримання відстрочки від мобілізації тощо.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання та утримання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Можливість встановлення зазначеного факту передбачена статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від №2232-XII від 25.03.1992 року зі змінами, яка передбачає, що під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин військовослужбовці, які, зокрема, самостійно виховують та утримують дитину за рішенням суду, диспозиція частини дванадцятої якої містить імперативний припис стосовно того, що підстава для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та/або звільнення з військової служби особи, яка самостійно виховує та утримує дитину, має бути встановлена виключно за рішенням суду.
Пунктом 4 частини 1 статті 23 Закону України № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року (далі - Закон № 3543-XII) в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024 передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: 4) жінки та чоловіки, … коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду … .
Відповідно від правового висновку Верховного Суду у справі №127/3622/24 (постанова від 02.04.2025 року), яким суд відійшов від раніше висловленої правової позиції, в умовах дії режиму воєнного стану факт самостійного виховання батьком (або іншою особою) дитини може існувати і без наявного спору про право через обставини, в силу яких обсяг прав матері (батька) обмежується або припиняється.
Законодавець, враховуючи наявні життєві ситуації в умовах війни, розширив перелік підстав, за яких особа, яка самостійно виховує та утримує дитину, може звільнитися з військової служби без позбавлення іншого батьківських прав з урахуванням неможливості реалізації ним своїх батьківських прав та обов`язків в умовах війни чи/або надання такій особі соціального статусу одинокого батька (матері) у разі відсутності іншого з батьків та ін..
Удосконалюючи законодавство в умовах режиму воєнного стану, законодавець передбачив установлення факту самостійного виховання та утримання дитини як підставу для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби та чітко визначив порядок його встановлення виключно в судовому порядку, що унеможливлює встановлення такого юридичного факту в позасудовому порядку будь-яким іншим органом влади.
У такий спосіб законодавцем установлено судовий контроль задля дотримання балансу між інтересами дитини, яка може залишитися без батьківського піклування, особи (батька чи матері щодо здійснення піклування) та народу України в особі держави в розумінні статті 65 Конституції України.
Встановлення юридичного факту як підстава для отримання відстрочки від мобілізації та/або звільнення з військової служби здійснюється безпосередньо судом.
Суд, за відсутності спору між батьками дитини щодо її виховання та утримання й визначення законодавством встановлення такого факту в судовому порядку, оцінюючи доводи і докази, які підтверджують факт самостійного виховання особою дитини, досліджує обставини (події) у конкретних життєвих ситуаціях, має встановити, чи здійснює один з батьків самостійне виховання та утримання дитини.
У даній справі позивач посилається на те, що одноособово виховує та утримує двох малолітніх дітей, оскільки їх мати з початком повномасштабного вторгнення в Україну країни-агресора виїхала за межі України, де перебуває і на даний час, повертатись в Україну наміру не має, діти залишились на його утриманні та вихованні, участь матері у житті дітей є періодичною та нетривалою, наміру забрати дітей до себе не має.
Як встановлено судом з поданих позивачем доказів, сторони є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з батьком, перебувають на його утриманні та вихованні. Позивачем створено належні умови для проживання, навчання, розвитку дітей. Шлюб батьків розірвано 21.05.2024 року. Мати виїхала за межі України, тривалий час з дітьми не проживає, безпосередньої участі у їх вихованні, утриманні, забезпеченні не приймає.
Вказані обставини підтверджено як поясненнями у судовому засіданні малолітніх дітей сторін, так і показаннями свідків, доданими до позовної заяви письмовими доказами: характеристиками дітей зі школи, позивача з місця проживання, актом обстеження умов проживання позивача та його дітей.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено факт його одноособового виховання та утримання неповнолітніх дітей тому позовна вимога підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.263-265, 282 ЦПК України, ст.15 СК України, ст.23 Закону України № 3543-XII від 21 жовтня 1993 року зі змінами, ст.26 Закону України від №2232-XII від 25.03.1992 року зі змінами
Позовну вимогу про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітніх дітей задовольнити.
Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , самостійно виховує та утримує малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку позивачем в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення рішення. У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано .

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання:м.Коростень Житомисрької області, РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа , Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної у місті Києві ДА місце знаходження: м.Київ, бульвар Т.Шевченка, 26/4, .

Суддя Волкова Н.Я.