Справа № 296/2571/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Адамовича О.Й.,

за участю секретаря судового засідання Світко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 , про визнання права власності на нерухоме майно та зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Цюпик Ольга Вікторівна звернулася до Корольовського районного суду м.Житомира з вказаним позовом та відповідно до змісту позовних вимог просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 , та була отримана нею у дар від ОСОБА_2 12.06.2009 року на підставі договору дарування частини квартири посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за № 5439; скасувати арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 36253404 від 15.02.2013 року, виданої Корольовським ВДВС Житомирського міського управління юстиції.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житлового фонду 24 грудня 2004 року за № НОМЕР_1 , яке зареєстровано в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 20 січня 2005 року за р № 9624166 позивач стала власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . 30 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування частини квартири, згідно якого ОСОБА_1 отримала у дар 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 . 12 червня 2009 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування частини квартири, згідно якого ОСОБА_1 отримала у дар 2/5 частини квартири АДРЕСА_1 . Станом на 19.03.2023 року ( і на момент звернення з позовом до суду) позивач є власником 4/5 частин квартири АДРЕСА_1 . 1/5 частина квартири за вищезазначеною адресою належить доньці позивача, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду 24 грудня 2004 року за № 48134, яке зареєстровано в Житомирському обласному державному комунальному підприємстві по технічній інвентаризації 20 січня 2005 року за р № 9624166. На сьогоднішній день ОСОБА_1 має намір продати належну їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 . Під час перевірки обтяжень, накладених на вищезазначену квартиру було встановлено, що постановою державного виконавця Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції від 25 лютого 2013 року на дану квартиру було накладено арешт. Звернувшись до Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з проханням скасувати арешт ОСОБА_1 дізналася, що 25 лютого 2013 року державним виконавцем Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції під час примусового виконання виконавчого листа № 2-439/12 від 29.12.2012 року, виданого Корольовським районним судом м. Житомира, було накладено арешт на все майно, що належало ОСОБА_2 17.09.2018 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану згідно п. 2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». 22.02.2022 року виконавче провадження № 36253404 було знищено через закінчення строків зберігання, у зв`язку з чим перевірити інформацію по вищевказаному виконавчому провадженню є неможливим, і відповідно скасувати арешт, накладений на майно, яке належить ОСОБА_1 не має можливості.Як вбачається з відкритої інформації, яка знаходиться в мережі Інтернет, в квітні 2013 року між ПАТ «Фідокомбанк» та ВАТ «Ерсте Банк» було укладено договір купівлі- продажу ВАТ «Ерсте Банк» ( ). 20 травня 2016 року Національний банк України визнав ПАТ «Фідобанк» неплатоспроможним, а 18 липня 2016 року ухвалив рішення про його ліквідацію.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою від 07.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7 та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 02.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовну заяву просить задовольнити (а.с.70).

Представник позивача подала до суду заяву в якій просить справу розглядати її відсутність, позовну заяву просить задовольнити (а.с.73).

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, заявлені позовну заяву визнає в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.72).

Третя особа ОСОБА_7 подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовну заяву просить задовольнити (а.с.71).

Головний державний виконавець Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Юлія Первушина подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без участі представника Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі (а.с.66-67).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Як випливає зі змісту статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

За частинами 1 та 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту . У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Судом встановлено, що 30 травня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування частини квартири, згідно якого ОСОБА_4 передав безоплатно у власність (подарував), а ОСОБА_1 прийняла у власність (у дар) 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за №9822 (а.с. 20-22, 23).

Право власності ОСОБА_1 на вказану частину квартири зареєстровано в КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 06.08.2008, номер запису про право власності: 19796438, реєстраційний номер об`єкта: 9624166 (а.с.24).

12 червня 2009 року між ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування частини квартири, згідно якого ОСОБА_2 передала безоплатно у власність (подарувала) 1/5 ідеальну частину квартири, ОСОБА_5 передав безоплатно у власність (подарував) 1/5 ідеальну частину квартир, а ОСОБА_1 прийняла у власність (у дар) 2/5 ідеальних частин квартири АДРЕСА_1 . Договір посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за №5439 (а.с. 13-16, 17-18).

Право власності ОСОБА_1 на вказану частину квартири зареєстровано в КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 08.07.2009, номер запису про право власності: 23239699, реєстраційний номер об`єкта: 9224166 (а.с.19).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 326204973 вбачається, що власником 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.12.2004 року виданого Відділом приватизації державного житлового фонду, а ОСОБА_1 є власником 4/5 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування №5439 від 12.06.2009 року, договору дарування №9822 від 30.05.2008 та свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 24.12.2004 року (а.с.25-27).

З цих же відомостей вбачається, що на підставі постанови Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції №36253404 від 15.02.2013 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , реєстраційний номер обтяження: 208984 (а.с.25).

З листа Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі від 28.02.2025 року, який було адресовано ОСОБА_1 , вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №36253404 з виконання виконавчого листа №2-439/12, виданого Корольовським районним судом м.Житомира 29.12.2012 року про стягнення достроково у солідарному порядку з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ерсте Банк заборгованості в сумі 584186,87 гри. 04.02.2013 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 17.09.2018 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Однак, перевірити інформацію по виконавчому провадженню №36253404 не є можливим у зв`язку з тим, що вищевказане виконавче провадження знищено через закінчення строків зберігання відповідно до акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 22.02.2022, який складений на підставі розпорядження №19.22-03/3 від 17.01.2022 року, виданого начальником Корольовського відділу ДВС у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), згідно з цим актом проведено знищення виконавчих документів, завершених у 2018 році, через закінчення строків їх зберігання (а.с.28-29).

Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

З матеріалів справи вбачається, що на момент накладання арешту на майно (квартиру) в 2013 році, відповідач ОСОБА_2 не мала своєї частки у праві власності на квартиру, оскільки ще в 2009 році подарувала її позивачу ОСОБА_1 , яка зареєструвала своє право власності.

Також вбачається, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_8 не є власником квартири. Таке нерухоме майно належить позивачу та третій особі ОСОБА_7 в ід.ч. 4/5 та 1/5 відповідно.

На сьогодні позивач позбавлена можливості розпорядитися належним їй майном через наявність обтяження у виді арешту. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час винесення постанови про арешт майна боржника) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Згідно ч.5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», визначено, що в усіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби.

З наданих позивачем відомостей вбачається, що юридична особа, яка була правонаступником стягувача у виконавчому провадженні у якому було накладено арешт, а саме ПАТ "ФІДОКОМБАНК" припинено (а.с. 30).

Отже, судом встановлено, що станом на 15.02.2013, тобто на час винесення постанови про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження №36253404, квартири АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , а не боржнику у виконавчому проваджені.

При цьому суд враховує положення ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», що арешт майна знімається за рішенням суду, без необхідності визнання за позивачем права власності. В даному випадку права та інтериси позивача підлягають захисту шляхом зняття арешту з квартири АДРЕСА_1

Суд дійшов висновку, що такі вимоги є обґрунтованими, підстави для накладення арешту відсутні, а тому позов підлягає задоволенню.

Разом з тим позовні вимоги про визнання права власності на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню, оскільки таке право фактично не оспорюється. Відомості про те, що на таке майно накладався арешт шляхом його опису в межах виконавчого провадження відсутні, а тому такі вимоги не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо понесених позивачем судових витрат у виді сплати судового збору, то зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги, а в іншій частині в задоволенні позову відмовлено, судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України між сторонами.

Керуючись ст. 2, 10, 12, 13, 18, 43, 44, 76 - 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 354 - 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати арешт на майно (номер запису про обтяження: 208984 (спеціальний розділ), а саме: квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції від 15.02.2013, №36253404.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), адреса: м. Житомир, вул. Леха Качинського, 12а.

Третя особа: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий суддя О. Й. Адамович

Дата складання повного тексту рішення: 11.06.2025