Житомирський апеляційний суд
Категорія 72 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Борисюка Р.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/13016/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба (Управління) у справах дітей Житомирської міської ради, про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Горлова Єгора Сергійовича, на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Полонця С.М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому зазначила, що з 25.10.2014 року по 31.05.2017 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, хоча фактичні шлюбні відносини між нами припинилися ще в 2015 році.

У шлюбі у них народилася донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 7 травня 2019 року змінено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Проте відповідач має велику заборгованість зі сплати аліментів, злісно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини.

Згідно з довідкою - розрахунком від 24.10.2022 року №90141 заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.10.2022 року становить 172725,60 грн. Останній раз боржник сплачував аліменти в січні 2022 року, після профілактичної бесіди , проведеної з ним працівниками поліції.

Позивачка вказує. Що у зв`язку з вищезазначеними обставинами вона була змушена неодноразово звертатися до поліції з метою притягнення батька дитини до кримінальної відповідальності..

Відповідач жодним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо доньки ОСОБА_4 , не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її життям, не має бажання спілкуватися з дитиною, злісно ухиляється від її утримання.

Таким чином, просила суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 30 січня 2025 року позов задоволено.

Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Горлов Є.С., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, зазначає, що виконання військового обов`язку в умовах збройної агресії з боку російської федерації у складі ЗСУ значно обмежувало можливості відповідача в реалізації батьківських обов`язків у повному обсязі. Ці обставини є об`єктивною та поважною причиною певної затримки у виконанні ним батьківських обов`язків.

Проте навіть за таких умов він не полишав спроб підтримувати доньку та залишався залученим у її життя настільки, наскільки це було можливим. Зокрема, цей факт підтверджується наданими скриншотами листування між сторонами, які свідчать про зусилля щодо підтримання зв`язку та участі у житті дитини, які судом жодним чином не оцінені в оскаржуваному рішенні.

До матеріалів справи не було долучено належних та допустимих доказів, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками або жорстоке поводження з дитиною. Навпаки, враховуючи обставини, за яких відповідач не мав можливості бачитися з донькою, зокрема і внаслідок дій позивачки, він докладає зусиль для відновлення спілкування та виявляє зацікавленість в активній участі у житті дитини. Це свідчить про його відповідальне ставлення до батьківських обов`язків та прагнення підтримувати стосунки з дитиною.

Однак, у зв`язку з тим, що позивачка все ж ініціювала судовий процес щодо позбавлення відповідача батьківських прав, відповідач, усвідомлюючи важливість збереження стосунків із дитиною, звернувся до відповідних органів із метою офіційного врегулювання питання щодо встановлення графіка побачень.

В ході розгляду справи було встановлено вкрай негативне відношення позивачки до відповідача та перешкоди, які чиняться у спілкуванні відповідача з донькою, що не було взагалі враховано судом. Більше того, навіть якщо суд встановив неналежне виконання батьком батьківських обов`язків, він, за актуальною судовою практикою, міг покласти на нього обов`язок змінити ставлення до дитини, при цьому не позбавляти батьківських прав.

Суд належним чином не обгрунтував необхідність застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав.

Окрім того, суд не зазначив у судовому рішенні, яким чином це сприятиме інтересам дитини, а не лише позивачки, яка безпідставно принижувала відповідача у судовому засіданні.

Зауважує, що рішення щодо збільшення розміру аліментів ухвалено заочно, без належного інформування відповідача, а відтак останній був позбавлений можливості своєчасно ознайомитися з його змістом та виконувати зобов`язання у повному обсязі. Внаслідок цього утворилася заборгованість зі сплати аліментів, що, в свою чергу, не є наслідком умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків, а стало результатом відсутності належного повідомлення про прийняте судове рішення.

Натомість, наявність заборгованості зі сплати аліментів не є підставою для позбавлення особи батьківських прав.

У 2023-2024 році відповідачем було сплачено 323241,91 грн, що становить за розрахунком по 26 936,82 грн на місяць.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Вважає, що Орган опіки та піклування, який є уповноваженим органом у питаннях захисту прав дитини, не виконав своїх обов`язків щодо всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи. Зокрема, ним не було ініційовано жодних заходів, спрямованих на з`ясування реальної ситуації у відносинах між батьком та дитиною, не проводилися профілактичні чи роз`яснювальні бесіди з відповідачем, не здійснювався аналіз його житлових, соціально-побутових та матеріальних умов, а також рівня залученості до життя дитини.

Оскільки дитина сторін протягом тривалого часу не мала повноцінного спілкування з батьком і постійно проживає разом із позивачкою, існує ймовірність, що вона може сприймати обставини справи однобічно. Це, у свою чергу, може впливати на її розуміння реальної ситуації, правових наслідків своєї думки та інших важливих аспектів справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з матір`ю.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 7 травня 2019 року у справі №295/1278/19 змінено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Богунського районного суду м. Житомира №295/10240/15-ц від 21 жовтня 2015 року, та вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення нею повноліття.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 3 грудня 2024 року у справі №295/1278/19, яке набрало законної сили 14 січня 2025 року, змінено розмір аліментів, які стягнуті за рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 21 жовтня 2015 року, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 аліменти на утримання неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 в розмірі видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до виповнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки-розрахунку від 24.10.2022 року №90141, виданої Богунським ВДВС у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький,) заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.10.2022 року, тобто на час звернення з позовом до суду, становила 172725,60 грн.

Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця від 24.09.2024 року, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2024 року становить 0,00 грн.

Згідно з психолого-педагогічною характеристикою на ОСОБА_6 , батько дитини, ОСОБА_2 , за весь час навчання дитини в школі не з`являвся, батьківські збори не відвідував, навчанням доньки не цікавився, участі в житті класу не бере.

Відповідно до довідки сімейного лікаря ОСОБА_4 , батько дитини жодного разу не з`являвся у лікувальному закладі разом з дитиною на огляди та консультації педіатра.

В психологічній характеристиці на ОСОБА_6 вказано, що ОСОБА_2 із дитиною не спілкується, з сім`єю не проживає, у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Під час спілкування з психологом ОСОБА_4 не любить говорити про батька, з`являється напруга в тілі, дівчинка стискає губи та відчувається дискомфорт. Злата розповідає про те, що пам`ятає, як тато бив маму, і це викликає у неї страх. Вона не хоче спілкуватися з батьком.

Присутня на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Житомирської міської ради методист з психологічної служби науково-методичного центру департаменту освіти міської ради, після спілкування з дитиною повідомила, що ОСОБА_4 майже не пам`ятає батька, а ті спогади, що були, повністю негативні. Також ОСОБА_4 категорично заперечує проти зустрічей та спілкування з батьком. При згадуванні ОСОБА_2 , малолітня ОСОБА_4 закривається в собі, згадування про батька викликають у неї страх.

Згідно з висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради від року 15.01.2025 року №52 визнано за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , допитані в судовому засіданні 31.10.2024 року, пояснили, що батько дитини - агресивна людина, не приймає участі у вихованні дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з дочкою, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Він ніколи не допомагав ОСОБА_12 та дочці, на днях народження дитини його не бачили. Таня сама по лікарнях з дитиною була. Відповідач ніколи ніде офіційно не працював, у лікуванні дитини участі не приймав.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що відповідач дарував дарунки дочці кожний раз, коли приходив до неї. Коли сторони перестали проживати разом, відповідач ходив до позивачки та дитини, інколи ночував у них. ОСОБА_12 не давала спілкуватись з дитиною, не пускала його в хату. Він любить свою дитину, допомагає їй. Відповідач надавав гроші для дитини в 2023 році, коли працював, виплачував аліменти. Вони разом їздили на море.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України « Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Підстави для позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 СК України.

Так, частиною першою даної статті передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Аналіз змісту статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як у сукупності, та й кожен окремо, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька ( матері), так і для дитини, й застосовується судом лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року зазначив, що питання сімейних відносин має ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

У справі " Мамчур проти України" від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( параграф 100).

Зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, а також збір необхідної доказової бази.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21 (провадження № 61-8918сво23) вказано, що «тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає можливість зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна оцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Подібні правові висновки щодо застосування відповідних норм СК України викладені у постановах Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц, від 23 січня 2020 року в справі № 755/3644/19 та від 23 червня 2021 року в справі № 953/17837/19».

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої доньки.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами склалися вкрай неприязні стосунки. Батьки не можуть дійти згоди щодо участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Відповідач категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно доньки ОСОБА_4 , бажає приймати участь у її вихованні та спілкуванні з нею, надає матеріальну допомогу на її утримання.

Матеріали справи не містять доказів умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо доньки.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення,- про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259,268,367,368,374,376,381-384 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Горлова Єгора Сергійовича, задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 30 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 2 липня 2025 року.