ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/779/25

Провадження № 22-ц/820/1396/25

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 688/779/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року в складі судді Стаднічук Н.Л. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТаскомБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У лютому 2025 АТ «ТАСКОМБАНК» звернулося до суду з позовом, в якому товариство просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість за Заявою-договором № 041/6641012-СК від 10 липня 2019 року, що в частині тіла кредиту та відсотків станом на 21 січня 2025 року становить 56 188 грн 50 коп та судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався, що 19 липня 2019 року між АТ «ТаскомБанк» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-договір № 041/6641012-СК на відкриття поточного рахунку з використанням електронних платіжних засобів та оформлення платіжної картки, з можливістю встановлення кредитного ліміту. Відповідно до Заяви договору № 041/6641012-СК та Умов надання та обслуговування кредитної лінії позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: встановлена сума кредитного ліміту від 0 до 100 000 грн, процентна ставка за користування кредитом - 43,2 %; строк користування 12 місяців з автоматичною пролонгацією, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

Підписуючи Заяву-договір позичальник погодився з тим, що публічна пропозиція АТ «ТаскомБанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (розміщені на сайті www.tascombank.com.ua), умови підключення до клієнт-банку «ТАС24», Правила обслуговування корпоративних клієнтів та Тарифи Банку разом з цією Заявою-договором становлять Договір банківського обслуговування, та є його невід`ємними частинами.

В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, припинив сплачувати заборгованість по кредиту та процентах. Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Разом із тим, умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, що мало наслідком утворення заборгованості. Як наслідок, станом на 21.01.2025 року кредитна заборгованість за Заявою - Договором № 041/6641012-СК від 10.07.2019 року становить 56 188 грн. 50 коп., заборгованість по тілу кредиту 34 097,71 грн.; заборгованість за процентами 22 090,79 грн., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками по рахунку клієнта.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ТаскомБанк» заборгованість за Заявою-договором № 041/6641012-СК від 10.07.2019 року станом на 21.01.2025 року в сумі 34097 грн 71 коп, що складається з тіла кредиту, в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з нього 34097 грн 71 коп заборгованості за кредитним договором, оскільки судом неповно з`ясовано всі обставини справи. Так, судом встановлено, що в заяві-договорі № 041/6641012-СК не містить положень щодо обов`язку відповідача сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У заяві-договорі № 041/6641012-СК не було погоджено умов договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, отже нарахування до сплати позивачем відсотків у розмірі 22090,79 грн є безпідставними. З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що прострочена заборгованість за тілом кредиту утворилася у зв`язку з включенням до неї всіх несплачених нарахувань, постійно збільшуючи його, що не було передбачено узгодженими умовами договору. Внаслідок таких дій позивача тіло кредиту було безпідставно збільшено на суму нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом та не враховані в погашення боргу списані суми відсотків. Як вбачається з наданого розрахунку, банком списано відсотки за користування кредитними коштами на загальну суму 22 782 грн 85 коп, що перевищує суму заявленої позивачем заборгованості до стягнення в примусовому порядку. Оскільки сторони в кредитному договорі не передбачили нарахування з позичальника відсотків у розрахованому позивачем розмірі, то ці суми слід зарахувати на погашення основної суми кредиту.

Тому ОСОБА_1 просить змінити рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року в частині стягнення заборгованості за кредитом та стягнути з нього 11 314 грн 86 коп.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Так судом встановлено, що 10.07.2019 року ОСОБА_1 підписав Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТаскомБанк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 041/6641012-СК, яка разом з Тарифами банку є невід`ємними частинами договору, та отримав платіжну картку НОМЕР_1 .

З виписки за по особовим рахунками кредитного договору 041/6641012-СК ОСОБА_1 за період з 10.07.2019 по 21.01.2025 вбачається, що АТ «Таскомбанк» відкрило на ім`я ОСОБА_1 рахунок НОМЕР_2 , на який банком були перераховані кредитні кошти, а також видав йому платіжну картку для проведення розрахунків, а відповідач користувався кредитними коштами шляхом придбання товарів, зняття готівки в банкоматі, здійснював погашення заборгованості, відсотків тощо.

Згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором № 041/6641012-СК від 10.07.2019 станом на 21.01.2025 становить 56188,50 грн та складається з: 34097,71 грн заборгованість за тілом кредиту, 22090,79 грн заборгованість з процентів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як передбачено ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

В силу ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду з даним позовом банк на підтвердження заявлених позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом надав суду: виписку по особовим рахункам кредитного договору № 041/6641012-СК ОСОБА_1 за період з 10.07.2019 по 21.01.2025, розрахунок заборгованості по кредитному договору № 041/6641012-СК від 10.07.2019 року, станом на 21.01.2025 року; заяву-договір про приєдання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», паспорт споживчого кредиту, повідомлення-вимогу від 09.09.2024 року про повернення коштів

Однак, підписана відповідачем заява-договір про приєдання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» від 10.07.2019 року не містить розміру процентної ставки за використання наданих кредитних коштів, обґрунтовуючи право вимоги заборгованості за відсотками, позивач у позовній заяві послався на Умови надання та обслуговування кредитної лінії, однак вказаного документу суду не надав.

Наданий позивачем паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка», у якому передбачений розмір кредитної ставки: пільгової 0,00001% та базової 43,2% річних, не є належним доказом погодження між сторонами всіх істотних умов банківського договору, оскільки вказана у ньому інформація носить лише інформаційний характер щодо користування різними типами банківських карток та не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, крім того зазначена в паспорті інформація, зберігає чинність та є актуальною з 10.07.2019 року до 09.08.2019 року.

Зазначений документ містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Таку інформацію Банк надає споживачам фінансових послуг відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».

Оскільки паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20).

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому виглядірозмір відсотків за користування коштами.

Таким чином за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, надані Банком докази не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору з визначенням розміру відсотків за його користування, оскільки достовірно не підтверджують вказані обставини.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 03 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

В той же час, як зазначає Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Як вбачається з виписки по особовим рахункам кредитного договору № 041/6641012-СК ОСОБА_1 за період з 10.07.2019 по 21.01.2025, він користувалася кредитними коштами, періодично погашаючи заборгованість.

З врахуванням викладеного колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги банку про стягнення з відповідача на його користь заборгованості за кредитом підлягають задоволенню, оскільки згідно виписки по рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та періодично повертав їх, однак визначаючи розмір заборгованості в сумі 34 097 грн 71 коп. судом не було враховано всі обставини справи і свої ж висновки.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що банком ОСОБА_1 при погашення заборгованості за договором було зараховано як оплата процентів за користування коштами 22 782 грн. 85 коп.

При цьому судом встановлено, що сторонами не було погоджено розмір відсотків за користування відповідачем коштами, отриманими в банку за вищевказаним договором.

Тому, з врахуванням встановлених обставин справи, щодо відсутності доказів про погодження між сторонами відсоткової ставки за користування кредитними коштами, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно не врахував доводи відповідача щодо незаконного списання з нього відсотків за користування кредитними коштами на загальну суму 22 782 грн. 85 коп, які мають бути зараховані як погашення фактично отриманих відповідачем коштів.

Таким чином, слід дійти висновку, що розмір заборгованості за кредитом слід зменшити та стягнути з ОСОБА_1 11 314 грн 86 коп, віднявши від заборгованості по тілу кредиту, визначену за розрахунком банку 34 097,71 грн., сплачені відповідачем, але безпідставно зараховані банком на погашення процентів 22 782, 85 грн.

У зв`язку з вищенаведеним підлягає зміні і розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з позовом позивач просив суд стягнути з відповідача 56 188 грн 50 заборгованості за кредитним договором, рішенням суду першої інстанції позовні вимоги задоволено частково, за наслідками перегляду рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції оскаржуване судове рішення змінено в частині.

Таким чином, позов підлягає задоволенню на 11 314 грн 86 коп, тобто позовні вимоги задоволено на 20,13%.

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп, а тому з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» слід стягнути 487 грн 63 коп сплаченого судового збору.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено 2201 грн 95 коп судового збору, оскільки апеляційну скаргу задоволено, вказаний розмір судового збору слід стягнути з АТ «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24 квітня 2025 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

«Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь АТ «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, ) заборгованість за Заявою-договором № 041/6641012-СК від 10.07.2019 року станом на 21.01.2025 в сумі 11 314 грн 86 коп, що складається з тіла кредиту.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь АТ «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, ) судовий збір в сумі 487 грн 63 коп. за подання позовної заяви .

В решті рішення залишити без змін.»

Стягнути з АТ «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 2201 грн 95 коп за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 липня 2025 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова