Справа № 296/2122/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі: головуючого судді Шкиря В. М., за участі секретаря Сейко Л.В., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Войтович Михайла Степановича, відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Войтовича Михайла Степановича до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

26.02.2025 представник позивача адвокат Войтович М.С. звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в сумі: 40 993,94 (сорок тисяч дев`ятсот дев`яносто три гривні) 94 копійки, що відповідає 100% заборгованості по аліментам станом на 01.02.2025.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що сторони є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які уклали шлюб 04.08.2025 року.

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 29 березня 2023 року у справі № 296/7436/22 вказаний шлюб було розірвано, також вказаним рішенням встановлено стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.10.2022 року та до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Станом на 01.02.2025 борг ОСОБА_2 по аліментам становить 40993,94 грн., а тому позивач вважає, що має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Відповідно до розрахунку пені, що додається, вбачається, що сума нарахованої пені за несплату нарахованої пені за несплату аліментів на утримання дитини за період з жовтня 2022 року по січень 2025 року включно складає 158 856, 23 грн. Разом з тим, у позивачки є право на стягнення неустойки (пені) не більше 100 відсотків заборгованості, яка складає 40 993, 94 грн.

Представник позивача- адвокат Войтович М.С. в судовому засіданні 24.06.2025 позовні вимоги повністю підтримав з мотивів та підстав що викладені в позові та пояснив, що і на день розгляду справи, відповідач не сплатив заборгованість по аліментам станом на 01.02.2025 та не сплачує аліменти і далі. Вказав, що відповідач є працездатним, інших утриманців не має, має у власності майно, проте ухиляється від сплати аліментів під приводом того, що він не спілкується з матір`ю дитини та не знає куди платити аліменти.

Відповідач категарично заперечує проти позову, та просить відмовити в його задоволенні. Відповідач визнає, що дійсно має заборгованість по аліментам, крім того зазначає, що в 2025 році взагалі їх не сплачував та має намір розрахуватися з дитиною, колись в майбутньому але поки не знає як, а не з колишньою дружиною з якого в нього неприязненні відносини. Вважає, що оскільки дитина живе з матір`ю, то саме вона і має утримувати дитину. Він наразі не працює, та не має змоги платити аліменти.

Суд, вислухавши представника позивача та відповідача дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , іі батьком записаний ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 06.02.2024 року, актовий запис №363 (а.с.7).

Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 29 березня 2023 року у справі № 296/7436/22 вказаний шлюб було розірвано, також вказаним рішенням встановлено стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.10.2022 року та до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.8-9).

На виконанняі рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 29 березня 2023 року у справі № 296/7436/22 виконавчий лист 06 квітня 2023 року (а.с.10)

11 травня 2023 року Коростенським ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження №71781044, по стягненню з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 частини від заробітку щомісячно починаючи з 31.10.2022 року (а.с.11)

Відповідно до розрахунку державного виконавця Бондарчука К.С. заборгованость ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 06.02.2025 року у виконавчому провадженні N? 71781044 становить 40 993, 94 грн. (а.с12)

Відповідно до розрахунку пені, що додається, вбачається, що сума нарахованої пені за несплату нарахованої пені за несплату аліментів на утримання дитини за період з жовтня 2022 року по січень 2025 року складає 158 856, 23 грн. (а.с.13-14)

11.07.2023 державним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 (а.с.51-52)

12.02.2025 державним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 в ТОВ "ІМПЕКС АРТІС" (а.с.53)

Листом на постанову №71781044 від 12.02.2024 року ТОВ «Імпекс Артіс» повідомило державного виконавця Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області, що ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 , був звільнений з робити на вказаному підприємстві відповідно до наказу N? 50-к від 11.06.2024 року за власним бажанням (а.с.15)

21.11.2024 ОСОБА_2 оплатив судовий збір у справі за його позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя в сумі 1211,20 грн, 13.11.2024 сплатив за послуги судового експерта щодо товарно-транспортного дослідження - 3597,08 грн; 15.11.2024 сплатив 4500,00 грн за послуги адвоката.

Таким чином, суд встановив, що між сторонами, що мають спільну дитину, існує спір з приводу стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів присуджених судом, що регулюється нормами Сімейного кодексу України.

Розглянувши спір по суті суд прийшов наступного.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для даних правовідносин передбачені Сімейним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідни

Статтею 180 СК України, яка кореспондується зі ст.51 Конституції України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно із частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц прийшла до висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилось стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою, яку викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 28.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц:

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

У Постанові Верховного Суду України № 754/4461/21 від 09 листопада 2022 року викладено правову позицією щодо порядку проведення розрахунку неустойки (пені), яка стягується на підставі ст. 196 СК України. Зокрема, зазначено, що розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяці, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснив, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.

Судом встановлено, що розриваючи щлюб між сторнами 29.03.2023 суд прстановив стягувати х ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.10.2022 року та до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Рішення набрало законної сили 01.05.2023 про що наявна відмітка на копії рішення суду (а.с.8-9)

11 травня 2023 року Коростенським ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження №71781044, по стягненню з ОСОБА_4 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 частини від заробітку щомісячно починаючи з 31.10.2022 року (а.с.11)

Під час судового розгляду відповідач підтвердив, що дійсно має заборгованість зі сплати аліментів, що станом на 01.02.2025 року вона становить 40993,94 грн він не заперечує. Надаючи свої пояснення відповідач зазначив, що в 2025 році взагалі не сплачував аліменти та має намір розрахуватися з дитиною, колись в майбутньому але поки не знає як, а не з колишньою дружиною з якого в нього неприязненні відносини. Вважає, що оскільки дитина живе з матір`ю, то саме вона і має утримувати дитину. Він наразі не працює, та не має змоги платити аліменти. Вважає, що він не винуватий в тому, що не сплачує аліментів бо в нього нема за що їх платити бо він не працює.

Відповідно до розрахунку державного виконавця Бондарчука К.С. заборгованость ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 06.02.2025 року у виконавчому провадженні N? 71781044 становить 40 993, 94 грн. (а.с12)

Відповідно до розрахунку пені, що додається, вбачається, що сума нарахованої пені за несплату нарахованої пені за несплату аліментів на утримання дитини за період з жовтня 2022 року по січень 2025 року складає 158 856, 23 грн. (а.с.13-14)

Контр розрахунку відповідач не надав .

Його заперечення зводяться до того, що ним не вчинялися дії задля несплати аліментів або ухилення від їх сплатиу звв`язку з чим відсутня його вина, отже він взагалі не має сплачувати пеню

Суд віхиляє, заперечення відповідача про відсутність його вини у несплаті аліментів, з огляду на наступне.

Відсутність вини у несплаті аліментів означає, що заборгованість виникла не через умисні дії платника, а через обставини, які він не міг контролювати.

Позивач є здоровим, працездатним чоловіком, який ще не досяг і 40 років. Від здоров`я чи якихось інших обставин, що не дозволяіди б йому працювати суду не надано. Відповідач не перебуває на обліку в Центрі зайнятості населення, отже він не шукає собі роботу. Утриманців, яких він зобов`язаний утримувати, окрім його дитини - ОСОБА_3 , у відповідача не має, принаймні він про них не повідомив суд та не надав докази такому.

21.11.2024 ОСОБА_2 оплатив судовий збір у справі за його позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя в сумі 1211,20 грн, 13.11.2024 сплатив за послуги судового експерта щодо товарно-транспортного дослідження - 3597,08 грн; 15.11.2024 сплатив 4500,00 грн за послуги адвоката. .

Таким чином представником позивача доведено, що відповідач лише в листопаді 2024 витратив на власні потреби 9308,28 грн в той час як не знайшов можливості оплатити аліменти на утримання своєї власної дитини. Тобто свої потреби він визначив приорітетнішими

Отже відповідач, на переконання суду, мав можливість виконати рішення суду щодо сплати аліментів на утримання дитини. З його ж слів він має неприязнь до матері дитини та має намір розраховуватися з донькою, а не її матір`ю.

Разом з тим, рішення суду зобов`язує відповідача сплачувати аліменти саме ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , дитина ж на переконання суду, не має страждати через з`ясування стосунків між батьками.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності-достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає, оскільки це може свідчити про надання переваг одній зі сторін.

Відповідачем (оскільки саме на нього покладено такий обов`язок) не доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо виконання рішення суду в частині необхідності сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 31.10.2022 року та до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та несплата аліментів виникла через обставини, які він не міг контролювати.

Враховуючи викладене , суд приймає рішення про задоволення позову в повному обсязі оскільки у відповідача наявна заборгованість зі сплати аліментів перед позивачем та відповідачем не доведено відсутність вини у несплаті аліментів .

Щодо судових витрат.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач мав сплатити при зверненні до суду 1211,20 грн ( 1 відсоток ціни позову, але не менше 1 211,20 грн та не більше 15 140 грн) , проте він звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 цього ж Закону, отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в сумі1211,20 грн

Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Представником позивача до позовної заяви додано:

- копію договору від 14 січня 2025 року про надання правової допомоги адвокатом Войтовичем М.С. ОСОБА_5 .. За вказаним договором адвокат має право представляти та захищати права ОСОБА_5 в суді, а також подавати від її імені позовні заяви, брати участь у судових засіданнях та подавати докази (а.с.16) .

- додаткову угоду №1 від 21.01.2025 в якій сторони ухгодили, що адвокат надасть ОСОБА_5 наступні послуги: - ознайомлення з матеріалами справ - 1000,00 грн, вивчення та аналіз первинних документів -1000,00 грн, консультація з правових питань - 1000,00 грн за кожну консультацію, подання адвокатських запитів - 1000,00 грн, підготовка позовної заяви - 4000,00 грн, підготовка заперечень, відзиву, промов - 1000,00 грн участь в одному судовому засіданні - 1000,00 грн (а.с.17)

- акт виконаних робіт на суму 6000,00 грн з яких: 1000,00 грн консультація з правових питань, 1000,00 грн вивчення та аналіз первинних документів, 4000,00 підготовка позовної заяви до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів (а.с.18)

У запереченнях проти позову ОСОБА_6 вказував, що вони є завищеними , оскільки незрозуміло які саме консультації з правових питань було надано , оскільки вивчення та аналіз первинних документів становить 1000,00 грн.

Оцінюючи співмірність, реальність та пропорційність судових витрат, які просила стягнути сторона позивача з відповідача, а також те, що консультація з того чи іншого правового питання потребує перш за все вивчення та аналіз документів на підставі яких можна надати консультацію. Отже, суд приймає доводи відповідача, що 1000,00 грн консультації з правових питань мало б охоплюватися в тому числі і вивченням та аналізом первинних документів, з огляду на що до стягнення підлягає лише 5000,00 грн

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Войтовича Михайла Степановича до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з жовтня 2022 року по січень 2025 року включно, яка станом на 01.02.2025 року становить 40993 (сорок тисяч дев`ятсот дев`яносто три) гривні 94 копійки та витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та оголошено 30.06.2025 року о 14-00 годині

Учасники справи:

ПОЗИВАЧ:

ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ,

адреса реєстрації: АДРЕСА_1 )

ВІДПОВІДАЧ:

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_2 ,

місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

Суддя В. М. Шкиря