Провадження № 22-ц/812/1186/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

10 липня 2025 року м. Миколаїв

справа № 945/580/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області, ухвалене 19 лютого 2025 року суддею Шароновою Н.О., в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до

ОСОБА_1

про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 з указаним вище позовом.

Позивачка зазначала, що від шлюбу з відповідачем мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони проживають окремо. Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років. Отримує соціальну виплату по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років, інших доходів не має.

Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі половини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 березня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Губську Ю.О., визнав позов частково у розмірі частини. При цьому не погодився з доводами позивачки про те, що він не приділяє належної уваги вихованню та утриманню сина. Пояснював це тим, що перебуває у складі Збройних Сил України та здійснює захист Батьківщини. З цієї підстави позбавлений можливості повноцінно спілкуватися з сином. Однак систематично намагається перераховувати кошти на рахунок позивачки задля забезпечення найкращих інтересів їхньої дитини. Нерегулярне перерахування коштів на утримання сина обумовлене родом його діяльності та не завжди залежить від нього особисто.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2025 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 стягнуто аліменти у розмірі половини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 березня 2024 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не обґрунтував належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами неможливість сплачувати аліменти в розмірі однієї другої частини заробітку, виходячи зі стану здоров`я, матеріального становища, наявності інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Лєбєдєва А.С., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована недоведеністю перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та приховуванням від суду подання ОСОБА_2 позову про стягнення з ОСОБА_1 також грошових коштів на її утримання у розмірі частини на час її непрацездатності у зв`язку з доглядом за дитиною.

Узагальнені доводи інших учасників

Позивачка правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимога рішення суду першої інстанції не підлягає.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Зазначене підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ; копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ; копією довідки виконавчого комітету Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 07 лютого 2024 року про реєстрацію та фактичне місце проживання позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідачем ці обставини не спростовані.

Згідно наказу КНПОЗ «Амбулаторія групової практики (ТИП «АГ») Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 26 від 14 липня 2023 року, ОСОБА_2 надано відпустку з 14 липня 2023 року по 21 травня 2026 року для догляду за дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення ним трирічного віку (включно).

Позиція апеляційного суду

У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ (далі - Конвенції про права дитини) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин 8 та 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Стаття 181 СК України унормовує способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Частинами 1-3 статті 181 СК України визначено наступне:

1. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

2. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 183 СК України передбачено:

1. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

2. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

3. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

5. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - 1/4, на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей - 1/2 (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

З огляду на викладене, враховуючи загальні правила визначення розміру аліментів, наявні підстави для стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі частини доходів відповідача.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів у розмірі частини доходів батька дитини, позивачка ОСОБА_2 не зазначила підстав та не надала доказів існування обставин, які є виключними та такими, що можуть слугувати підставою для стягнення аліментів у більшому, ніж загально визначений розмірі.

Також апеляційний суд враховує, що заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2025 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 12.02.2025 року до досягнення дитиною трирічного віку.

Крім того, оскільки стороною відповідача не додано до апеляційної скарги відомостей про розмір доходів відповідача, то суд вважає недоведеною неможливість сплачувати ним аліменти на утримання дитини у розмірі частини. Отже підстави для стягнення аліментів у меншому розмірі відсутні, а підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, про що просить відповідач в апеляційній скарзі, відсутні.

Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють відповідні правовідносини, а тому ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке на підставі пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України слід змінити, ухваливши нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме - про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 березня 2024 року, до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 лютого 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Улянівка, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки с. Михайлівка; Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; проживає за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; паспорт НОМЕР_5 ), аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 березня 2024 року, до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повний текст постанови виготовлено 16 липня 2025 року