Справа № 682/1232/25
Провадження № 2/682/816/2025
09 липня 2025 року
Славутський міськрайонний суд
Хмельницької області у складі:
головуючого судді Мотонок Т. Я.,
за участю секретаря судових засідань Мелашенко О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Андрієвського О.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу № 682/1232/25 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Андрієвський Олександр Антонович, до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,
14.05.2025 до суду надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Андрієвський О.А., до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
У зв?язку з вчиненням ОСОБА_2 крадіжки Славутським відділом поліції відносно неї було відкрито кримінальне провадження, яке з обвинувальним актом було спрямовано до суду.
Згідно вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 червня 2024 року, ОСОБА_2 була притягнена до кримінальної відповідальності. Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_2 повернула позивачу лише 10 тисяч гривень. На даний момент ОСОБА_2 добровільно відшкодовувати завдані збитки відмовляється, повертати викрадені грошові кошти не бажає, у зв?язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із цією позовною заявою.
Ухвалою суду від 29.05.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 09.07.2025.
09.07.2025 в судовому засіданні представник позивача, адвокат Андрієвський О.А., поданий позов підтримав з викладених у ньому підстав.
Позивач ОСОБА_1 підтримав позицію свого представника.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, до суду не з`явилась, будь-яких заяв, клопотань або відзиву на позов до суду не подавала, у зв`язку із чим протокольною ухвалою суду від 09.07.2025 було постановлено проводити заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).
Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
У ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.
Судом встановлено, що згідно вироку Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 18.06.2024, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання: за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн; за ч. 4 ст. 185 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, призначено ОСОБА_2 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого більш суворим у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців, і покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Щодо стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000 грн., судом враховується наступне.
За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Внаслідок порушення цивільних прав особи, згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1167 ЦК України необхідно довести такі факти: а) протиправність діяння її заподіювача; б) наявність шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З доказів наданих суду на підтвердження завданої моральної шкоди, стороною позивача надано лише вирок суду відносно ОСОБА_2 , яким засвідчено факт заподіяння позивачу майнової шкоди. Інших доказів щодо підстав для відшкодування моральної шкоди позивачем не надано. А тому суд приходить до переконання, що позивачем не доведено заявлену суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Ця сума є завищеною, а тому виходячи з принципу розумності та справедливості суд вважає, що підставним та таким, що підлягає до відшкодування є розмір моральної шкоди в сумі 2000 грн., яку слід стягнути з відповідача.
Окрім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Оскільки позивач на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судовий збір у сумі 1211,20 грн. слід стягнути із відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 273, 280-289 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 грн. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 )
Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 )
Повний текст рішення складено: 14.07.2025.
Суддя Мотонок Т. Я.