Справа № 466/2598/24
Провадження № 2/466/358/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої судді Зими І.Є.

при секретарі Васинчик М.О.

з участю представника позивача Астаф`євої І.В.

представника відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в порядку загального провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором ,-

в с т а н о в и в :

06.03.2024 р. Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, за кредитним договором №2203/962 від 24.04.2008 року, що станом на 18.04.2023 року склала 8 617,78 доларів США, з яких: 4 279,84 дол. США прострочена заборгованість за кредитом, 4 337,94 дол. США прострочена заборгованість за процентами в межах успадкованого майна, а також судовий збір. Ухвалою суду від 19.09.2024 до участі в розгляді даної справи, в якості співвідповідача, за клопотанням представника позивача було залучено ОСОБА_3 , яка є донькою спадкодавця , тобто спадкоємцем першої черги.

В обґрунтування позовної зазначає, що 24.04.2008 року укладено кредитний договір № 2203/962 з ОСОБА_4 . У відповідності до умов , пунктів 1.1., 1.4., Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит в сумі 28 554,46 дол. США на строк з 24 квітня 2008 року по 23 квітня 2015 року , зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з 12,5% річних, на придбання автомобіля марки NISSAN, моделі X TRALL, 2008 року випуску, що підтверджується випискою з рахунку НОМЕР_1 . Так, у відповідності до п.п. 3.3.3. п. 3.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язався повернення кредиту здійснювати щомісячно з 1-ого по 10-е (десяте) число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, в розмірі не менше 1/84 від суми отриманого Кредиту, що становить 339,93 доларів США 93. В останній місяць Позичальник зобов`язався сплатити суму в розмірі 340,27 доларів США . З метою забезпечення виконання зобов`язань по Кредитному договору в заставу Банку було передано рухоме майно, а саме: автомобіль марки NISSAN, моделі X TRALL, 2008 року випуску, тип - легковий універсал, колір коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Позичальником зобов`язання за Кредитним договором виконувались неналежним чином, у зв`язку з чим Банк у серпні 2018 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором. Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 07 листопада 2018 року, у справі №225/4493/18 , позов задоволено та ухвалено стягнути з Позичальника заборгованість, що існувала станом на 20.04.2018 року, в сумі 6 500,64 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 4 279,84 долари США; заборгованість по процентам - 2 220,80 доларів США. Вказане заочне рішення набрало законної сили, натомість станом на 23.02.2024 року залишається не виконаним. 27.04.2023 року Банку стало відомо про смерть ОСОБА_4 . Позичальник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що здійснено відповідний актовий запис, та 19 квітня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 . Про факт смерті позичальника Банк повідомила його вдова - ОСОБА_2 , яка, у відповідності до поданої ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви, проживала разом з позичальником.

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Зважаючи на те, що за наявною у Банку інформацією, станом на час відкриття спадщини з позичальником постійно проживала його дружина - ОСОБА_2 , яка протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, заяву про відмову від прийняття спадщини не подавала, вбачається, що ОСОБА_2 є спадкоємцем позичальника, що прийняв спадщину. 15.05.2023 року за вих. 525/95/2023 на адресу Третьої Львівської державної нотаріальної контори Банком було направлено повідомлення про наявність кредиторської заборгованості , в якому вказано про наявність зобов`язань померлого позичальника перед Банком.

У повідомленні вказано про наявність у померлого позичальника заборгованості за Кредитним договором, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 ( день смерті ) , складала - 8 617,78 доларів США, з яких: 4 279,84 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; 4 337,94 дол. США - прострочена заборгованість за процентами. Від Третьої Львівської державної нотаріальної контори, 04.07.2023 року, отримано відповідь, згідно якої на підставі повідомлення Банку, що є кредитором спадкодавця, заведено спадкову справу № 323/2023 до майна померлого ОСОБА_5 ; спадкоємці до майна померлого ОСОБА_4 у Третю Львівську державну нотаріальну контору Львівської області, станом на 30.05.2023 року не зверталися. Виходячи з викладеного вбачається, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину Позичальника, відсутні. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 11.03.2024 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

20.08.2024 року, на адресу суду надійшли письмові пояснення від відповідачки. Згідно даних пояснень, відповідачка зазначає, у серпні 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк» уже звертався до суду з позовом до ОСОБА_4 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2203/962 від 24.04.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 28 554,46 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи з 12,5 % річних, з кінцевим терміном повернення до 23.04.2015 року. Відповідно до умов договору ОСОБА_4 повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов`язання згідно графіку погашення кредиту. Кредит надавався на придбання автомобіля марки NISSAN моделі X NRAIL 2008 року випуску. Заочним рішенням Дзержинського міського суду від 07 листопада 2018 року у справі №225/4493/18 позовні вимоги задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203/962 від 24.04.2008 року в розмірі 6 500,64 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту прострочена 4 279,84 долари США; заборгованість по процентам прострочена 2 220,80 доларів США; стягнуто з ОСОБА_4 на користь Банку понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2557,28 грн.

В подальшому, 21 вересня 2020 року постановою Донецького апеляційного суду у справі №225/4493/18 заочне вищевказане рішення Дзержинського міського суду від 07 листопада 2018 року було скасовано, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №2203/962 від 24.04.2008 року в сумі 2712,93 доларів США . Після вирішення спору судом, банк не вправі був продовжувати нарахування боргу позичальнику до моменту його смерті , так як рішення набрало законної сили та було звернуто до виконання. В подальшому, постановою державного виконавця Краматорського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного МУМЮ виконавче провадження за постановою Донецького апеляційного суду від 21.09.2020 року у справі № 225/4493/18 закрито на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Вказану постанову оскаржив банк в порядку Розділу VII ЦПК України та скарга розглядається Самарським райсудом м. Дніпро. Відтак, відсутні підстави для стягнення з відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_4 коштів по кредитному договору №2203/962 від 24.04.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача , Астаф`єва І.В., підтримала вимоги , зіставшись на обставини аналогічні викладеним в позовній заяві.

Представник відповідачів, ОСОБА_1 , просила суд відмовити в задоволенні позовної заяви, покликаюсь на обставини викладені в письмових поясненнях. Від співвідповідачів надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутності .

Суд, вивчивши позовні вимоги , доводи представника відповідача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача.

Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивач звернувся до суду щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2203/962 від 24.04.2008 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_4 . Вимоги заявлені до спадкоємців першої черги позичальника, якими є його дружина та донька.

Відповідно до частини статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, предметом цього позову є матеріально-правова вимога позивача ПАТ «АТ «УКРАГАЗБАНК» за зобов`язанням боржника ОСОБА_4 за договором №2203/962 від 24.04.2008 року.

Як встановлено судом, у серпні 2018 року ПАТ АБ «Укргазбанк» уже звертався до суду з позовом до ОСОБА_4 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2203/962, від 24.04.2008 року, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 28 554,46 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом, виходячи із 12,5 % річних, з кінцевим терміном повернення до 23.04.2015 року. Відповідно до умов договору ОСОБА_4 повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобов`язання згідно графіку погашення кредиту. Кредит надавався на придбання автомобіля марки NISSAN моделі X NRAIL 2008 року випуску.

З метою забезпечення повернення кредиту між Акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір застави № 611 від 24.04.2008 року, відповідно до якого банком прийнято в заставу автомобіль, який зазначено у п.1.4. кредитного договору.

Заочним рішенням Дзержинського міського суду від 07 листопада 2018 року у справі №225/4493/18 позовні вимоги задоволено: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 2203/962 від 24.04.2008 року в розмірі 6 500,64 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту становила 4 279,84 долари США; заборгованість по процентам - 2 220,80 доларів США.

В подальшому, 21 вересня 2020 року , постановою Донецького апеляційного суду у справі №225/4493/18 вищевказане заочне рішення Дзержинського міського суду від 07 листопада 2018 року було скасовано. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №2203/962 від 24.04.2008 року в сумі 2712,93 доларів США .

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Надав позичальнику кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Кредит був наданий відповідачу на умовах строковості, платності, забезпеченості та цільового використання.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із тексту кредитного договору №2203/962 від 24 квітня 2008 року вбачається, що строк його дії встановлений до 23 квітня 2016 року (п.6.4 VI ОСОБЛИВИХ УМОВ).

У процесі розгляду згаданої справи суд встановив, що Банк просив стягнути заборгованість по процентах за користування кредитом станом на 20 квітня 2018 року.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду №14-10цс18.

Отже банк мав право на нарахування відсотків за користування кредитом лише до 23.04.2016 року, тобто у межах погодженого сторонами строку кредитування. Подальше нарахування процентів є безпідставним.

Таким чином, у позивача були відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитом після 23 квітня 2016 року. На 23 квітня 2016 року відповідач мав сплатити проценти за користування кредитом в сумі 11789,39 доларів США. При цьому із наданих Банком розрахунків заборгованості за вказаним кредитним договором вбачається, що відповідач здійснив погашення процентів на загальну суму 13 356,30 доларів США.

Таким чином, переплата по процентах за користування кредитом складала 1566,91 доларів США та повинна бути направлена в рахунок фактичного погашення тіла кредиту, який відповідно складатиме 2712,93 доларів США .

Отже заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором №2203/962 від 24.04.2008 року складала 2712,93 доларів США , що встановлено постановою Донецького апеляційного суду у справі №225/4493/18 від 21.09.20 та не потребує доказування у даній справі в частині заявлених вимог за згаданий період . Проте , згідно розрахунку , долученого до матеріалів позовної заяви у даній справі , позивач і далі включає до суми позову борг, щодо наявності якого вже вирішено спір судом.

На підставі виконавчого листа, виданого згідно Постанови Донецького апеляційного суду від 21.09.2020 року у справі № 225/4493/18 Краматорським ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного МУМЮ було відкрито відповідні виконавчі провадження на виконання рішення щодо стягнення коштів з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором №2203/962 від 24.04.2008 року.

Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 258 ЦПК України, розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду, перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку закінчується ухваленням постанови, у випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

В подальшому, згідно з постановою державного виконавця Краматорського ВДВС у Краматорському районі Донецької області Східного МУМЮ виконавче провадження за постановою Донецького апеляційного суду від 21.09.2020 року у справі № 225/4493/18 закрито на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Вказану постанову оскаржено ПАТ АБ «Укргазбанк» до Самарського районного суду м. Дніпро , де триває розгляд скарги в порядку судового контрою за виконанням рішення суду у справі №206/1634/25 . Результат її розгляду жодним чином не може вплинути на рішення у даному провадженні.

Суд не вважає підставним нарахування заборгованості за договором №2203/962 від 24.04.2008, укладеним з ОСОБА_4 і за період з моменту набрання рішенням Донецького апеляційного суду від 21.09.20 законної сили, до моменту смерті позичальника, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Верховний суд у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження №14-11цс22) робить такі висновки:

«Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання (частина п`ята статті 124 у редакції, чинній до 30 вересня 2016 року; стаття 129-1 у редакції, що набрала чинності 30 вересня 2016 року). Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (частини друга та третя стаття 129-1 Основного Закону у редакції, що набрала чинності 30 вересня 2016 року).

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 18 ЦПК України у редакції, що набрала чинності 15 грудня 2017 року, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Аналогічні положення були у частинах першій і другій статті 14 ЦПК України у редакції, що діяла до 14 грудня 2017 року включно.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України «Про виконавче провадження» органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII)). Близьке за змістом визначення виконавчого провадження було і у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, що був чинним до 05 січня 2017 року (далі - Закон № 606-XIV).

Отже, виконання судового рішення є заключним етапом цивільного процесу щодо захисту порушеного права чи законного інтересу особи, що звернулась до суду за захистом.

Питання процесуального правонаступництва регламентовані частиною першою статті 55 ЦПК України у редакції, чинній із 15 грудня 2017 року, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу (частина перша статті 37 ЦПК України у редакції, чинній до 14 грудня 2017 року включно).

Під час виконавчого провадження заміна сторони виконавчого провадження відбувається на підставі статті 442 ЦПК України у редакції, чинній із 15 грудня 2017 року (статті 378 ЦПК України у редакції, чинній до 14 грудня 2017 року включно). Частинами першою та другою статті 442 ЦПК України у редакції, чинній із 15 грудня 2017 року, визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. За змістом пункту 5 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону.

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником .За змістом абзацу другого частини другої статті 39 Закону № 606-XIV виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених, зокрема пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 606-XIV (смерть, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво).

Смерть боржника слід розглядати як вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження. Велика Палата Верховного Суду вважає, що вказаними нормами права, виходячи з їх системного тлумачення, передбачено заміну сторони виконавчого провадження (у разі її смерті) правонаступником.

У свою чергу відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, йдеться про можливість пред`явлення вимог до спадкоємців за зобов`язаннями спадкодавця, що припинились зі смертю спадкодавця, проте, зобов`язання ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором не існували на момент його смерті, оскільки припинились із зверненням ПАТ АБ «Укргазбанк» до суду щодо стягнення спірної заборгованості, та, відповідно, не входили до складу спадщини.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором № 2203/962 від 24.04.08 .

Керуючись статтями 10-13, 60,74,79, 84,88, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором № 2203/962 від 24.04.08 у розмірі 8 617, 94 дол. США - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач: Публічне акціонерне товариство «Укргазбанк» , м. Київ , вул. Єреванська, 1 ;

Відповідачка : ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ;

Відповідачка : ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 23 червня 2025 року.

Суддя І. Є. Зима