Провадження № 22-ц/812/1256/25 Суддя першої інстанції Кокорєв В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 липня 2025 року м. Миколаїв Справа № 489/8124/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Носікову І.М.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник Баховський Михайло Михайлович, на заочне рішення Ленінського (натепер Інгульського) районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2025 року, повне судове рішення складено 25 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кокорєва В.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

17 жовтня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», Товариство) звернулось до суду з позовом, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 28 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 4615326.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки на суму 29 050 грн, з яких: 7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 050 грн - сума заборгованості за відсотками.

Окрім того, 05 вересня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 76464479, відповідно до умов якого відповідачці було перераховано грошові кошти, а відповідачка зобов`язувалось повернути кошти позикодавцю та сплатити проценти від суми позики.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено Договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки на суму 21 075 грн, з яких: 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 075 грн - сума заборгованості за відсотками.

27 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит»(далі ТОВ «Селфі Кредит») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1023271.

30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем укладено договір факторингу № 30052024, згідно з яким, останній набув права грошової вимоги до відповідача на суму 3 206 грн, з яких: 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 706 грн - сума заборгованості за відсотками.

Також, 26 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан) та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9740807.

27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу № 27022024, згідно з яким, останній набув права грошової вимоги до відповідачки на суму 19 556.25 грн, з яких: 5 000 грн - сума основного боргу, 14 056.25 грн - сума заборгованості за відсотками, 500 грн - заборгованість за комісією.

11 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі ТОВ «Стар Файненс Груп») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03758-09/2023.

26 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено договір факторингу № 26022024, згідно з яким, останній набув права грошової вимоги до відповідачки на суму 20 900 грн, з яких: 4 000 грн - сума основного боргу, 16 900 грн - сума заборгованості за відсотками.

Посилаючись на викладене позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором позики № 4615326 у розмірі 29 050 грн, за договором позики № 76464479 у розмірі 21 075 грн, за кредитним договором № 1023271 у розмірі 3 206 грн, за кредитним договором № 9740807 у розмірі 19 556.25 грн, за кредитним договором № 03758-09/2023 у розмірі 20 900 грн.

Заочним рішенням Ленінського (натепер - Інгульського) районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за договором позики № 4615326 у розмірі 29 050 грн, з яких: 7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22 050 грн - сума заборгованості за відсотками; заборгованість за договором позики № 76464479 у розмірі 21 075 грн, з яких: 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 15 075 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 1023271 у розмірі 3 206 грн, з яких: 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 706 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 9740807 у розмірі 19 556.25 грн, з яких: 5 000 грн - сума основного боргу, 14 056.25 грн - сума заборгованості за відсотками, 500 грн - заборгованість за комісією; за кредитним договором № 03758-09/2023 у розмірі 20 900 грн, з яких: 4 000 грн - сума основного боргу, 16 900 грн - сума заборгованості за відсотками, а всього на загальну суму 93 787.25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що враховуючи, що договір позики № 4615326, договір позики № 76464479, кредитний договір № 1023271, кредитний договір № 9740807, кредитний договір № 03758-09/2023 та паспорти споживчих кредитів підписані відповідачкою за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про нарахування відсотків та їх розмір, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Не погодившись з рішення суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що жодного доказу, що відповідачці були відправлені одноразовий ідентифікатор для підпису договору позики від 28 вересня 2023 року та паспорту споживчого кредиту до позовної заяви не додано.

Позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідачка отримала кредитні кошти, і в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови Договору про надання грошових коштів у позику № 4615326

Станом на день ухвалення рішення матеріали справи не містять первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідачки за Договором про надання грошових коштів у позику

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи. З огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України колегія судді апеляційного суду розглянула справи без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 28 вересня 2023 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 4615326, відповідно до умов якого сума позики склала 7 000 грн, строк позики - 15 днів, базова процентна ставка за перший день користування 44,86% фіксована, базова процентна ставка з другого дня користування - 3,00% фіксована. Вказаний договір підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Також, 05 вересня 2023 року між ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 76464479, відповідно до умов якого сума позики склала 6 000 грн, строк позики - 30 днів, процентна ставка - базова фіксована- 2,5%; знижена процентна ставка - 0,875%, процентна ставка за понадстрокове користування - 2,70%, орієнтована реальна річна процентна ставка - 1604,7%, орієнтовна загальна вартість позики 7 575 грн. Вказаний договір підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за договорами позики № 4615326 та № 76464479, що підтверджується реєстрами боржників, долученими до матеріалів справи.

27 вересня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1023271, відповідно до умов якого сума кредиту складає 500 грн, строк кредиту - 360 днів, стандартна процентна стака-2,2% в день; знижена процентна ставка 1,54% в день застосовується відповідно до умов пункту1.5.1 вказаного договору; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 47541,10% річних (за стандартною ставкою) та 27361,92 % річних (з урахуванням зниженої проце6тної ставки). Вказаний договір разом з Паспортом споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

30 травня 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та позивачем укладено договір факторингу № 30052024, згідно з яким, останній набув права грошової вимоги до відповідача, що підтверджується реєстром боржників.

Також, 26 вересня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 9740807, відповідно до умов якого сума кредиту склала 5 000 грн, строк на 120 днів, з 26 вересня 2023 року; пільговий період складає 30 днів, поточний період складає 90 днів; комісія за надання кредиту - 500 грн, яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду 1 875 грн які нараховуються за ставкою 1,25%, за ставкою 3,00% - 13 500 грн. Вказаний договір разом з Паспортом споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

27 лютого 2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу № 27022024, згідно з яким, останній набув права грошової вимоги до відповідачки, що підтверджується витягом з Реєстру боржників, долученого до матеріалів справи.

11 вересня 2023 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 03758-09/2023, відповідно до якого сума кредиту склала 4 000 грн, строком на 360 днів; дата надання кредиту 11 вересня 2023 року. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, дата погашення кредиту 04 вересня 2024 року; процентна ставка 2,50% в день. Вказаний договір разом з Паспортом споживчого кредиту підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

26 лютого 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та позивачем укладено договір факторингу № 26022024, відповідно до умов якого останній набув права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 03758-09/2023, що підтверджується витягом з Реєстру боржників, долученого до матеріалів справи.

Отже у справі, що розглядається предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням договору позики на умовах фінансового кредиту, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет.

Правовідносини даного правочину регулюються ЦК України, Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію».

За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).

Отже, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі:

у паперовому вигляді;

у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг";

шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною договору позики, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Так, згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, з огляду на положення вище вказаного законодавства та умов Договорів позичені кошти надавались ОСОБА_1 виключно за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», ТОВ «Селфі Кредит», ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Стар Файненс Груп» із використанням мобільного застосунку за умови ідентифікації та верифікації позичальника за допомогою системи BankID НБУ та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».

З огляду на викладене, можливо дійти висновку, що з урахуванням особливостей Договорів щодо виконання яких виник спір між сторонами, їх укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позикодавця можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

У справі, що переглядається, для отримання запозичених коштів відповідачка самостійно здійснює реєстрацію на сайтах зазначених товариств, за наслідком чого отримує облікові дані (логін та пароль) до особистого кабінету клієнта, де подає електрону заявку на отримання позики.

Відповідачка взагалі не сплачувала суму заборгованості, що передбачена умовами договору.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі. Визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач довів факт укладання договорів позики між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», ТОВ «Селфі Кредит», ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 та не виконання останньою умов договорів щодо повернення суми грошових коштів та процентів за їх використання.

З такими висновками колегія суддів погоджується.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано суду належних доказів, що підтверджували б ідентифікацію особи, перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки грошових коштів як то визначено умовами договорів не заслуговують на увагу.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що у кожному з укладених відповідачкою договорів зазначені персональні дані позичальниці, її паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адреса, телефонний номер, електронна адреса, номер банківської картки. Відповідачка не заперечувала та не підтверджувала відповідними засобами доказування, що банківська картка позичальника, на яку були перераховані кредитні кошти за умовами договорів, їй не належить. Крім цього не надано доказів, що стороння особа могла скористатись особистими даними паспорта відповідачки, доступу до логіна та паролю особистого кабінету.

Крім того, будь-яких клопотань про витребування доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачка не заявляла ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.

Аргументи апеляційної скарги про відсутність первинних документів, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які підтверджують наявність заборгованості відповідачки за Договором про надання грошових коштів у позику є неприйнятними, оскільки така заборгованість обумовлена не виконанням умов договору щодо повернення суми позички та передбачених процентів за її користування. Ці складові викладені в умовах укладених договір позики та додатках до них.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України скасуванню не підлягає.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом у суді апеляційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв її представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Ленінського (натепер Інгульського) районного суду м. Миколаєва від 25 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 15 липня 2025 року