Справа № 350/189/25
Номер провадження 2/350/228/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2025 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

у складі :

головуючого судді Бейка А.М.

секретаря Маєвської С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності,

з участю сторін цивільної справи :

представника позивача Родікова І.С.

представників відповідача Варварука В.І. та Джоголи Т.В.

суд -

в с т а н о в и в :

І. Стислий виклад позицій сторін:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідача, у якій просить суд визнати за ним право власності на частину приміщення адміністративного будинку площею 308,8 кв.м., що становить 70,9 % від загальної площі приміщення, вартістю 191272 грн., яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

В основу своїх позовних вимог зіслався на те, що тривалий час працював головою селянської спілки «Колос», що в с.Вербівка, яка реформувалась у ПОАФ «Колос».

Питання реформування АПК і вжиття невідкладних заходів щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки, згідно Указу Президента України від 03.12.1999 р., питання про затвердження актів на передачу основних та оборотних засобів із спілки в агрофірму, та інші, були предметом розгляду зборів уповноважених СС «Колос», на засіданні 16.03.2000 року.

Згідно п. 31 Протоколу №2 загальних зборів уповноважених селянської спілки «Колос» від 16.03.2000 року, було вирішено враховуючи прохання виконкому сільської ради та громади с. Вербівка, передати безкоштовно частину приміщення контори (адмінбудинку), нижній поверх площею 94,76 кв.м. на баланс Вербівської сільської ради, оскільки з часу введення в експлуатацію приміщення контори на нижньому поверсі були розміщені кабінети Вербівської сільської ради.

П. 32 вказаного Протоколу, вирішено видати приміщення контори (адмінбудинку) оціночною вартістю 15000 грн., площею 305 кв.м.; пилораму оціночною вартістю 12000 грн. йому ОСОБА_1 за рахунок придбаних ним паїв у членів спілки.

Згідно договорів купівлі-продажу паю СС «Колос» від 15.03.2000 та 16.03.2000, він придбав майновий пай СС «Колос» на загальну суму 15000 грн., про що з власниками майнових паїв, зокрема з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 уклав відповідні договори купівлі-продажу.

Згідно акту прийому-передачі від 25.08.2003 року, ПОАФ «Колос» зняла з балансу та передала йому, ОСОБА_1 в рахунок придбаного ним майнового паю частину приміщення контори (адмінбудинку) площею 305 кв.м. згідно інвентаризаційної справи: перший поверх: №5/2,4 м.кв.; №6/10 м.кв.; №11/3 м.кв.; №12/11,5 м.кв.; №13/9,5 м.кв.; №14/5,8 м.кв.; №16/2,2 м.кв.; №17/3,8 м.кв.; №18/2,1 м.кв.; №19/23,5 м.кв.; №20/11,7 м.кв.; №21/4,4 м.кв.; другий поверх: №22/14 м.кв.; №23/16,1 м.кв.; №24/10,2 м.кв.; №25/11,0 м.кв.; №26/8,5 м.кв.; №27/10,6 м.кв.; №28/3,2 м.кв.; №29/18,4 м.кв.; №30/32,4 м.кв.; №31/6,5 м.кв.; №32/8,4 м.кв.; №33/28,3 м.кв.; №34-36/4,64 м.кв.; №37/24,8 м.кв.; №38/21,1 м.кв., згідно рішення протоколу зборів уповноважених від 16.03.2000 р. на підставі поданої заяви та накладної №114 від 21.08.2003 року.

Факт придбання ним частини приміщення адмінбудівлі (контори), окрім вищевказаних договорів купівлі-продажу та акту приймання передачі від 25.08.2003 року, підтверджується і накладною №114 від 21.08.2003 року, виданою ПОАФ «Колос».

Придбана ним частина будівлі контори являє собою адміністративний будинок, площею 308,8 кв.м., інвентаризаційною вартістю 191272 грн. яке знаходиться в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 за власний рахунок виготовив технічний паспорт на придбану частину адміністративного будинку, проте через зміни в законодавстві щодо декларування готовності зазначеного об`єкту до експлуатації, не може отримати документ власності. За таких обставин, із-за відсутності документа власності, позивач не може в повній мірі володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю у зв`язку із цим звернувся до суду та просить визнати за ним право власності на частину приміщення адміністративного будинку.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Родіков І.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Крім цього доповнив, що на розгляді Рожнятівського районного суду перебувала цивільна справа за заявою Рожнятівської селищної ради про передачу безхазяйної речі у власність територіальної громади Рожнятівської селищної ради, в якій Рожнятівська селищна рада просила передати у власність Рожнятівської територіальної громади безхазяйний об`єкт нерухомого майна, а саме адміністративний будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, загальною площею 435,5 м.кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою суду дану заяву було залишено без розгляду на підставі заяви представника заявника. В інвентарній справі яка знаходиться в матеріалах вищезазначеної цивільної справи вказано, що приміщення адміністративного будинку по АДРЕСА_2 дотичне до колгоспу, тому не могло належати сільській раді. Можливо через те, що була допущена помилка в адресі, а саме зазначено номер будинку, 23А а не 12, селищна рада вважала що це є безхазяйне майно. Вважає що у сільської ради немає жодних документів на це майно (первинні документи), якби були то вона б не зверталася в суд з позовом про визнання майна безхазяйним. Крім цього вказав, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.01.2010 у справі №Б-21/91 затверджено звіт та ліквідаційний баланс ПОАФ «Колос» та ліквідовано юридичну особу агрофірму «Колос». Згідно зазначеної ухвали, приміщення адмінбудинку по АДРЕСА_1 не було включено до ліквідаційної маси.

Крім цього зазначив, що ОСОБА_1 , стверджує, що вся бухгалтерська документація, в тому числі і та, що стосується спірного об`єкту, була передана арбітражному керуючому Городчуку Ю.Д. і могла бути предметом дослідження Господарського суду Івано-Франківської області при розгляді справи №Б-21/91, разом з тим матеріали вищезгаданої справи знищені, а вархівній установі селища Рожнятів вказана документація відсутня, тому сторона позивача позбавлена можливості пред`явити суду оригінали первинних документів на підставі яких ОСОБА_8 в рахунок придбаного ним майновою паю передана спірна частина адмінбудинку. Заявив, що стороною позивача подані всі наявні в них письмові докази на підтвердження позовних вимог, у них більше немає жодних доказів і вони не знають де такі докази ще можуть бути.

Щодо паспортних даних ОСОБА_1 зазначених в договорах купівлі- продажу від 15 та 16 березня 2000 року, які збігаються з паспортними даними згідно виданого останньому паспорта громадянина України у 2002 році, зазначив, що оскільки ОСОБА_1 1958 року народження тому номер паспорта виданий у 2002 році міг збігтися з номером паспорта який видавався ОСОБА_1 раніше.

Представник відповідача Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області Варварук Ю.І.у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області Джогола Т.В. заперечуючи проти повного визнання позовних вимог, пояснила, що немає підстав для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на частину спірного адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , оскільки останнім не надано оригіналу первинного документу на підставі якого йому передано частину вищезазначеного майна, а наявна в матеріалах справи копія протоколу №2 зборів уповноважених с/с «Колос» від 16.03.2000 не може бути належним доказом. В районнному архіві відсутні будь-які документи з приводу даного майна, вони туди не передавались. Крім цього вказала, що в них немає сумнівів у тому, що приміщення адміністративного будинку належало с/с «Колос», проте не зрозумілим є той факт чому в інвентарній справі номер будинку адміністративного приміщення в с.Вербівка вказаний 23 А а не АДРЕСА_1 , разом з тим не заперечила, що ця інвентарна справа стосується спірного майна.

Зазначила, що частина приміщення адміністративного будинку, нижній поверх площею 94,76 кв.м. стояла на балансі Вербівської сільської ради, яка пізніше була передана на баланс Рожнятівської селищної ради. В протоколі зборів уповноважених с/с «Колос» від 16.03.2000 було зазначено передати безкоштовно частину приміщення контори (адмінбудинку) площею 94,76 кв.м. на баланс Вербівської сільської ради, однак що стало підставою для взяття на баланс сільською радою даної частини приміщення вона не знає.

Крім цього зазначила що у договорах купівлі-продажу майнового паю від 15.03.2000 та 16.03.2000 вказані паспортні дані покупця ОСОБА_1 , а саме серія та номер паспорта НОМЕР_1 , що повністю збігаються з паспортом позивача ОСОБА_1 що виданий 12.03.2002 року, а тому вважає, що вищевказані договори купівлі- продажу є фальсифікованими, оскільки не може бути два паспорта видані одній особі з однаковою серією та номером. У зв`язку з зазначеним, просила у задоволенні позову відмовити.

ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи.

10.03.2025 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від представника відповідача Рожнятівської селищної ради Варварука Ю.І. поступили клопотання про виклик свідка та витребування доказів (а.с. 49-50).

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 20.03.2025 суд суд закрив підготовчне провадження та призначив справу до судового розгляду на по суті на 13:30 год. 11.04.025 року (а.с.69).

09.05.2025 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Родікова І.С. поступило клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, в якій також просив продовжувати та закінчувати розгляд даної справи у його відсутності та у відсутності позивача ОСОБА_9 . Крім цього зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю у зв`язку з чим просить постановити рішення про задоволення позову (а.с.76).

06.07.2025 до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від представника Рожнятівської селищної ради Джоголи Т. поступила заява про фальсифікацію доказів (а.с.79).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Копією протоколу №2 зборів уповноважених с/с "Колос" від 16.03.2000 року (а.с.12-27) підтверджено, що рішенням загальних зборів уповноважених селянської спілки "Колос" від 16.03.2000 року, було вирішено реформувати селянську спілку "Колос" шляхом передачі майнових паїв членам спілки і створити на їх основі та інших об`єктів господарювання приватно-орендну агрофірму "Колос". В п. 31 вказаного Протоколу було вирішено враховуючи прохання виконкому сільської ради та громади с. Вербівка, передати безкоштовно частину приміщення контори (адмінбудинку), нижній поверх площею 94,76 кв.м. на баланс Вербівської сільської ради, оскільки з часу введення в експлуатацію приміщення контори на нижньому поверсі були розміщені кабінети Вербівської сільської ради. При розпаюванні майна спілки селян «Колос» оціночна вартість приміщень сільської ради стакновить 15000 гривень.

П. 32 вказаного Протоколу, вирішено видати приміщення контори (адмінбудинку) оціночною вартістю 15000 грн., площею 305 кв.м.; пилораму оціночною вартістю 12000 грн. ОСОБА_1 за рахунок придбаних ним паїв у членів спілки.

Згідно акту прийому-передачі від 25.08.2003 року вбачається, що ПОАФ "Колос" зняла з балансу частину приміщення контори (адмінбудинку) площею 305 кв.м. згідно інвентаризаційної справи: перший поверх: №5/2,4 м.кв.; №6/10 м.кв.; №11/3 м.кв.; №12/11,5 м.кв.; №13/9,5 м.кв.; №14/5,8 м.кв.; №16/2,2 м.кв.; №17/3,8 м.кв.; №18/2,1 м.кв.; №19/23,5 м.кв.; №20/11,7 м.кв.; №21/4,4 м.кв.;

другий поверх: №22/14,8 м.кв.; №23/16,1 м.кв.; №24/10,2 м.кв.; №25/11,0 м.кв.; №26/8,5 м.кв.; №27/10,6 м.кв.; №28/3,2 м.кв.; №29/18,4 м.кв.; №30/32,4 м.кв.; №31/6,5 м.кв.; №32/8,4 м.кв.; 33/28,3 м.кв.; №34-36/4.64 м.кв.; №37/24,3 м.кв.; №38/21,1 м.кв. та передала ОСОБА_1 в рахунок придбаних майнових паїв згідно рішення протоколу зборів уповноважених від 16.03.2000 на підставі поданої заяви та накладної №114 від 21.08.2003 (а.с. 10, 28).

За даними технічного паспорта, виготовленого 21.01.2025 року ФОП ОСОБА_10 на замовлення ОСОБА_1 та витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, загальна площа приміщень за адресою: АДРЕСА_1 становить 308,8 кв.м (а.с.8-9).

Інвентаризаційна вартість адміністративного будинку по АДРЕСА_1 становить 191272 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою № 3 виданої ФОП ОСОБА_10 21.01.2025 року (а.с.11).

Відсоток частини власності адміністративного будинку по АДРЕСА_1 згідно акту передачі та прийому становить 71%, що підтверджується довідкою № 3 виданої ФОП ОСОБА_10 21.01.2025 року (а.с.43).

Згідно відповіді №В-13/04-01 наданої Архівним відділом №1 сел. Рожнятів старості Вербівського старостинського округу Ю. Варваруку, про те, що надати копію протоколу зборів уповноважених спілки селян «Колос» за 2000 рік немає можливості, оскільки дані протоколи на збереження не надходили (а.с.51).

Згідно акту передачі товаро-матеріальних цінностей встановлено, що комісією в складі голови ПОАФ «Колос» Дмитришака С.М., сільського голови с. Вербівка Стовбана Д.М., арбітражного керуючого Городчука Ю.Д. провели передачу товаро-матеріальних цінностей ліквідатору Городчуку Ю.Д., приймає на підставі постанови Господарського суду Івано-Франківської області від 23.05.2007 р. матеріальні цінності згідно акту інвентаризації: печатка і штамп, бухгалтерські документи (а.с.57).

Згідно Ухвали Господарського суду Івано-Франківської області у справі №Б-21/91 від 20.01.2010, за заявою Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі про визнання Приватно-орендної агрофірми «Колос» - банкрутом, затверджено звіт та ліквідаційний баланс ПОАФ «Колос». Ліквідовано юридичну особу Приватно-орендну агрофірму «Колос». Арбітражного керуючого Швець О.Я. зобов`язано передати бухгалтерську та фінансову документацію, в архівні установи смт.Рожнятів, докази чого подати до суду (а.с.64-65).

Згідно відповіді Господарського суду Івано-Франківської області №Б-21/91/8730/25 від 23.05.2025 наданої на запит представника позивача адвоката Родікова І.С. від 22.05.2025 про ознайомлення з матеріалами справи Господарського суду Івано-Франківської області №Б-21/91 за заявою Управління Пенсійного фонду України в Рожнятівському районі про визнання банкрутом Приватно-орендної агрофірми «Колос», зазначено, що у суду немає можливості ознайомлення з її матеріалами (окрім процесуальних документів), у зв`язку з закінченням строків зберігання справи Б-21/91, яка вилучена з архіву та знищена у відповідності до вимог Наказу Державної судової адміністрації України №168 від 15.12.2011 року (а.с.78).

Суд не бере до уваги надані позивачем як письмові докази договори купівлі-продажу паю СС «Колос» від 15.03.2000 та 16.03.2000 року (а.с.29-34, 58-63), згідно яких ОСОБА_1 придбав майновий пай СС «Колос» у ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на загальну суму 15000 гривень та їх копії.

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що позивача ОСОБА_1 знає дуже добре оскільки працювала разом з ним у селянській спілці «Колос» у с.Вербівка. Вона як пайовик колгоспу у 2000 році продала свою частину паю ОСОБА_1 , за що отримали кошти. Під час укладення договору вона сама вносила свої дані в даний документ та особисто в ньому розписалася. Інші люди теж продавали ОСОБА_1 свої паї, бланк договору заповнювали або самі пайовики або інші особи за них заповнювали, проте особисті дані у документи вносили самі пайовики.

Зазначила, що працівники колгоспу зачислялися до складу пайовиків рішенням загальних зборів, розмір паю також призначався рішенням загальних зборів. Розмір паю затверджувався кожному працівнику в залежності від стажу роботи та розміру заробітної плати, був встановлений процент. Була створена відомість нарахування в яку вносились пайовики, а також вартість частки паю, яка належала певному пайовику. Куди здавалися зазначені документа вона не знає так як звільнилася з роботи. Проте вказала, що оскільки проводилась ліквідація селянської спілки, тому документи могли бути передані ліквідатору.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування:

Відповідно до ст.ст.1-4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч.4 ст.182 ЦК України).

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.

Право громадян на власність, як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства, закріплено в Конституції України, стаття 41 якої передбачає, що кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до положень ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Як визначено ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається його вручення набувачеві. До передавання майна прирівнюється вручення товарно-розпорядчого документа на майно.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства врегульовано, зокрема, Законом України від 14 лютого 1992 року N2114-XII «Про колективне сільськогосподарське підприємство», Указом Президента України від 29 січня 2001 року N 62 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» і Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств (далі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року N 62.

Указом Президента України від 29 січня 2001 року N 62/2001 «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» та постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 передбачено недопущення порушень майнових прав, забезпечення вільного здійснення права власності на майнові паї та виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об`єктів зі складу майна реорганізованих сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників.

Зі змісту статей 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» (далі - Закон N 2114-XII) вбачається, що: майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності; пайовий фонд майна КСП складається з балансової вартості основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, а також коштів у грошовому виразі; майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеним на дату паювання (та скоригований на день вибуття працівника з господарства). Відповідно до статей 5, 8 Закону N 2114-XII право розпоряджатися своїм паєм на власний розсуд член КСП набуває лише після припинення членства в підприємстві. До припинення членства частка майна члена КСП є частиною майна цього підприємства, яке у статуті визначає принципи формування спільної власності та права членів щодо неї і через свої органи здійснює право власності (тобто володіння, користування, розпорядження).

Оскільки законодавством передбачено рівність прав і обов`язків членів КСП щодо спільної виробничо-господарської діяльності та її результатів, а правочинність членів підприємств є похідною від правового статуту, завдань і функцій цих підприємств та правочинності останніх як юридичних осіб, то і право громадян вимагати виділення своєї частки (паю) з володіння і користування аграрного підприємства, як і інші правовідносини членів КСП, зокрема щодо виділення-отримання майнового паю, складу цього паю, його юридичного оформлення, також мають ґрунтуватися на принципі рівності прав та обов`язків зазначених сторін. Це означає, що: праву члена КСП вимагати виділення майнового паю відповідає право цього КСП вирішувати питання щодо складу та структури майнового паю, способу і терміну його виділення; при здійсненні цих прав мають враховуватись інтереси обох сторін. Тобто законодавством передбачено дотримання прав та інтересів обох сторін у процесі виділення-отримання майнового паю громадянами при їх виході з підприємства.

Спосіб забезпечення зазначених прав та інтересів членів КСП і підприємства встановлено ст.9 Закону N 2114-XII, якою визначено черговість виділення громадянам майнового паю, а саме: натурою (будинки, споруди, техніка, готова продукція, худоба тощо), грішми або цінними паперами.

Аналогічний підхід до реалізації права членів КСП на вільний вихід із цих підприємств (у процесі реформування останніх) з майновими паями з метою створення на їх основі приватних підприємств, фермерських господарств, господарських товариств, сільськогосподарських кооперативів, інших суб`єктів господарювання, заснованих на приватній власності, передбачено і в Указі Президента України від 3 грудня 1999 р. N 1529/99. Як зазначено в п. «а» ст. 1 цього Указу, його метою є створення на базі реформованих КСП приватних сільськогосподарських формувань, тому він одночасно передбачає як збереження, по можливості, цілісності господарського використання приватними формуваннями землі та майна колишніх КСП на основі оренди земельних і майнових паїв, так і забезпечення реалізації права членів КСП, які виходять із цих підприємств, створювати приватні формування шляхом передачі їм окремих будівель, споруд, техніки, робочої та продуктивної худоби, птиці, знарядь праці тощо.

Суд враховує, що з метою реалізації прав та інтересів КСП і членів цих підприємств у правовідносинах виділення-отримання майнового паю Міністерством сільського господарства і продовольства України та Інститутом аграрної економіки УААН у січні 1996 р. були розроблені Методичні рекомендації про порядок отримання майнового паю при виході із колективного сільськогосподарського підприємства його членів. Ці рекомендації не є нормативно-правовим актом у розумінні Указу Президента України від 3 жовтня 1992 року N 493/92 «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади»(з наступними змінами), але оскільки в них закладено аналогічні ст.9 Закону N 2114-XII та ст.1 Указу Президента України від 3 грудня 1999 року N 1529/99 принципи і підходи щодо порядку та способу виділення майнового паю, то вони можуть застосовуватися підприємствами при затвердженні власних статутів і положень про паювання, а також судами - при вирішенні таких спорів.

V. Оцінка аргументів сторін, висновки суду:

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити виходячи з наступного.

Вільне здійснення права власності на майнові паї члена КСП, зокрема, купівля - продаж майнових паїв, передбачена Указом Президента України від 29.01.2001р. №62 (62/2001) «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки».

Позивач правомірно набув права на майновий пай, купивши його у ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтведжується поясненнями свідка ОСОБА_2 .

З наведених вище положень законодавства, яким врегульовано питання щодо виділення майнових паїв в натурі, вбачається, що питання виділення майнового паю вирішується загальними зборами співвласників.

Зборами уповноважених селянської спілки «Колос» від 16.03.2000 року (Протокол №2) було прийнято рішення про передачу приміщення контори (адмінбудинку) по АДРЕСА_1 , оціночною вартістю 15000 гривень, площею 305 кв.м., ОСОБА_1 за рахунок придбаних ним паїв у членів спілки та згідно акту прийому передачі зазначене майно йому передане.

Представник відповідача Рожнятівської селищної ради у судовому засіданні ствердила, що за позивачем не може бути визнано право власності на частину спірного адміністративного будинку по АДРЕСА_1 , оскільки останнім не надано первинних документів на підставі яких йому передано приміщення адмінбудинку площею 305 кв.м. за рахунок придбаних ним паїв у членів спілки, а наявна в матеріалах справи копія протоколу №2 зборів уповноважених с/с «Колос» від 16.03.2000 не може бути належним доказом.

Разом з тим, слід зауважити що зборами уповноважених селянської спілки «Колос» від 16.03.2000 року (Протокол №2) п.31 було вирішено, враховуючи прохання сільської ради та громади села Вербівка, передати безкоштовно частину приміщення контори (адмінбудинку), нижній поверх площею 94,76 кв.м. на баланс Вербівської сільської ради. У судовому засіданні представник позивача Джогола Т.В. не заперечила з приводу того, що на балансі Вербівської сільської ради дійсно перебувало приміщення контори (адмінбудинку), нижній поверх площею 94,76 кв.м., яке пізніше було передано на баланс Рожнятівської селищної ради, однак що стало підставою для взяття на баланс сільською радою даної частини приміщення їй невідомо.

Поряд з тим встановлено, що обставиною, на яку представник позивача посилається чому немає первинних документів на підставі яких ОСОБА_1 передано спірну частину адміністративної будівлі, є те, що діяльність ПОАФ «Колос», була припинена ще 23.05.2007 року, вся бухгалтерська документація, в тому числі і та, що стосується спірного об`єкту, була передана арбітражному керуючому Городчуку Ю.Д. і могла бути предметом дослідження Господарського суду Івано-Франківської області при розгляді справи №Б-21/91, разом з тим матеріали вищезгаданої справи знищені, а вархівній установі селища Рожнятів вказана документація відсутня, тому сторона позивача позбавлена можливості пред`явити суду оригінали первинних документів на підставі яких ОСОБА_8 в рахунок придбаного ним майновою паю передана спірна частина адмінбудинку.

Крім цього слід зазначити, що спірна частина приміщення контори (адмінбудинку) по АДРЕСА_1 вже була предметом спору у цивільній справі №350/1728/24 за заявою Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області, заінтересована особа: державний реєстратор Брошнів-Осадської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області Витвицька Т.І., ОСОБА_1 , в якій заявник просила передати у власність Рожнятівської територіальної громади в особі Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області безхазяйний об`єкт нерухомого майна, а саме адміністративний будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, загальною площею 435,5 м.кв., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Проте дана заява ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16.01.2025 була залишена без розгляду за заявою представника Рожнятівської селищної ради на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Аналізуючи надані позивачем письмові докази у їх сукупності судом встановлено, що ПОАФ «Колос» зняла з балансу та передала ОСОБА_1 в рахунок придбаного ним майнового паю частину приміщення контори (адмінбудинку) площею 305 кв.м., однак останній не може зареєструвати право власності та отримати правовстановлюючі документи, а тому право власності на вищевказане нерухоме майно за ним необхідно визнати за рішенням суду.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області про визнання права власності задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частину приміщення адміністративного будинку площею 308,8 м2, що становить 70.9% від загальної площі приміщення, вартістю 191272 гривні та знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 17.07.2025 року.

Суддя А.М.Бейко