Справа № 285/2208/25
провадження у справі №2/0285/1241/25
26 червня 2025 року м. Звягель
Звягельський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Сташківа Т.Б. за участі секретаря судового засідання Павлюк Т.П. та осіб, які беруть участь у справі:
позивач: представник не прибув,
відповідач: не прибув,
розглянувши заочно у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання попереднього договору та стягнення коштів,-
25.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить розірвати попередній договір від 20.08.2019; стягнути з відповідача на користь позивача аванс в розмірі 413 153 грн та неустойку в розмірі 413 153 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 20.08.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір з передачею авансового платежу, відповідно до умов якого продавець ОСОБА_2 зобов`язується продати покупцеві ОСОБА_1 , а покупець ОСОБА_1 зобов`язується купити у продавця ОСОБА_2 належний їй житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 . Сторони домовились, що договори купівлі-продажу (основні договори) мають бути укладені та нотаріально посвідченні не пізніше 25.08.2022. У цілому сума договорів купівлі-продажу нерухомості (основних договорів) має становити 739 500 грн., що еквівалентно 29 000 дол. США. На підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договорів купівлі-продажу, покупець ОСОБА_1 передав продавцю ОСОБА_2 аванс в розмірі 255 000 грн, що еквівалентно 10 000 дол. США, які продавець ОСОБА_2 отримала до підписання даного договору. Решту суми, а саме 484 500 грн, що еквівалентно 19 000 дол. США, покупець ОСОБА_1 зобов`язується сплатити пі час підписання основних договорів купівлі-продажу, але не пізніше 20.08.2022. У разі якщо продавець буде відмовлятися (ухилятися) від укладення договорів купівлі-продажу у визначений п. 1 цього попереднього договору термін, він зобов`язується повернути покупцеві отриманий від нього аванс, а також сплатити неустойку у розмірі 100% від суми авансу, передбаченого цим попереднім договором. Оскільки відповідач у строк визначений договором не уклала основні договори купівлі-продажу нерухомого майна та ухиляється від їх укладення, що є істотним порушенням умов попереднього договору, тому зазначений правочин підлягає розірванню. Крім того з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума авансу, а також неустойка у розмірі 100% від суми авансу. При цьому, оскільки у попередньому договорі визначено еквівалент авансу у валюті дол. США, що складає 10 000 дол. США, станом на 15.04.2025 офіційний курс дол. США становив 41,3153, тому з відповідача підлягають стягненню аванс в розмірі 413 153 грн, а також неустойка в розмірі 413 153 грн.
Ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі та постановлено повідомляти відповідача про дату, час і місце розгляду справи шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки відповідач є громадянкою російської федерації, проживає у росії, дипломатичні відносини між Україною та росією припинені у зв`язку із збройною агресією росії проти України, поштове співробітництво між країнами припинено.
Представник позивача у судове засідання не прибув, у заяві просив проводити розгляд справи без його участі.
Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином (шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України), однак про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала.
За таких обставин, керуючись ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.08.2019 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено попередній договір з передачею авансового платежу, відповідно до умов якого продавець ОСОБА_2 зобов`язується продати покупцеві ОСОБА_1 , а покупець ОСОБА_1 зобов`язується купити у продавця ОСОБА_2 належний їй житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Згідно із п. 1 попереднього договору сторони домовились, що договори купівлі-продажу (основні договори) мають бути укладені та нотаріально посвідченні не пізніше 25.08.2022. У цілому сума договорів купівлі-продажу нерухомості (основних договорів) має становити 739 500 грн., що еквівалентно 29 000 дол. США.
Відповідно до п.п. 2, 4 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договорів купівлі-продажу, покупець ОСОБА_1 передав продавцю ОСОБА_2 аванс в розмірі 255 000 грн, що еквівалентно 10 000 дол. США, які продавець ОСОБА_2 отримала до підписання даного договору. Решту суми, а саме 484 500 грн, що еквівалентно 19 000 дол. США, покупець ОСОБА_1 зобов`язується сплатити пі час підписання основних договорів купівлі-продажу, але не пізніше 20.08.2022. У разі якщо продавець буде відмовлятися (ухилятися) від укладення договорів купівлі-продажу у визначений п. 1 цього попереднього договору термін, він зобов`язується повернути покупцеві отриманий від нього аванс, а також сплатити неустойку у розмірі 100% від суми авансу, передбаченого цим попереднім договором.
Згідно із листом приватного нотаріуса Качан В.О. 20.08.2022 о 9:00 у приміщені нотаріальної контори перебував покупець ОСОБА_1 , однак продавець ОСОБА_2 не з`явилась (а.с. 11).
Щодо позовних вимог про розірвання попереднього договору
Статтями 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Попередній договір має бути укладеним у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі.
Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиниться, якщо основний договір не укладено потягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
У попередньому договорі сторони обумовили укладення основного договору у термін не пізніше 25.08.2022. ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом 25.04.2025, тобто після того, як попередній договір припинив свою дію на підставі ч. 3 ст. 635 ЦК України.
Згідно із вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Отже, зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що розірвати можливо договір, який не припинив своєї дії. З огляду на викладене, вимоги про розірвання попереднього договору є безпідставними.
Аналогічні висновки щодо застосування норм ч. 3 ст. 636 та ст. 651 ЦК України викладені у постанові Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 321/1496/15-ц.
Щодо позовних вимог про стягнення авансу та неустойки
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Згідно із ч. 3 ст. 635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно із ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.
Оскільки основні договори купівлі-продажу нерухомого майна укладені не були, то передані за попереднім договором кошти є авансом, який підлягає поверненню позивачу.
Крім того відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 необґрунтовано ухилилась від укладення основного договору у строк, передбачений попереднім договором, тому згідно вимог ч. 2 ст. 635, ч. 1 ст. 624 ЦК України та п. 2 попереднього договору з останньої на користь позивача підлягає стягненню аванс в розмірі 255 000 грн та неустойка в розмірі 255 000 грн.
При цьому, доводи позивача про стягнення з відповідача авансу саме в розмірі 413 153 грн та неустойки в розмірі 413 153 грн є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Так, згідно із п. 1 попереднього договору сторони домовились, що сума договорів купівлі-продажу нерухомості (основних договорів) має становити 739 500 грн, що еквівалентно 29 000 дол. США.
Відповідно до п.п. 2, 4 попереднього договору на підтвердження дійсних намірів про наступне укладення договорів купівлі-продажу, покупець ОСОБА_1 передав продавцю ОСОБА_2 аванс в розмірі 255 000 грн, що еквівалентно 10 000 дол. США. У разі якщо продавець буде відмовлятися (ухилятися) від укладення договорів купівлі-продажу у визначений п. 1 цього попереднього договору термін, він зобов`язується повернути покупцеві отриманий від нього аванс, а також сплатити неустойку у розмірі 100% від суми авансу, передбаченого цим попереднім договором.
У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що оскільки відповідач ухилилась від укладення основних договорів, тому з неї підлягає стягненню аванс, що еквівалентний 10 000 дол. США за курсом НБУ станом на 15.04.2025, що становить 413 153 грн, а також неустойка в розмірі 413 153 грн.
Однак, відповідно до ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Таким чином, оскільки грошове зобов`язання за попереднім договором (ціна будинку та земельної ділянки; аванс та неустойка за попереднім договором) визначене у гривні, тому правові підстави для визначення грошового еквіваленту, визначеного в іноземній валюті, згідно із ч. 2 ст. 533 ЦК України відсутні.
Саме по собі зазначення у попередньому договорі грошового еквіваленту, визначеного в іноземній валюті (дол. США), не має правового значення, оскільки вказаний правочин чітко визначає загальну ціну договору; аванс та неустойку у національній грошовій одиниці України - гривні.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково підтверджуються належними доказами, а тому підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись статтями 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) кошти за попереднім договором від 20.08.2019 в сумі 510 000 гривень, з яких: аванс в розмірі 255 000 гривень; неустойка в розмірі 255 000 гривень, а також судовий збір в розмірі 5 100 гривень.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України та може бути переглянуте судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішенні виготовлено 26.06.2025.

Суддя Т.Б. Сташків