Справа № 629/2500/25
Провадження № 2/629/889/25
15.07.2025 Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого - судді Попова О.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Олексенко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Лозова Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу № 507 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28 вересня 1998 року на Лозівській філії Харківської товарної біржі між ним - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 травня 1996 року у Лозівському БТІ в р. № 3684. ОСОБА_1 зазначає, що 28.09.1998 року між нім та ОСОБА_2 на Лозівській філії Харківської товарної біржі було укладено договір купівлі-продажу №507 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , однак договір не був нотаріально посвідчений. Умови договору сторонами були виконано, ОСОБА_2 отримав гроші за будинок, ОСОБА_1 отримав будинок у володіння та користування. Крім того, позивач вказує, що право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0607 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ним. На даний час у позивача виникла потреба у продажі вищевказаного житлового будинку, у зв`язку з чим останній звернувся до нотаріуса для посвідчення договору, однак йому було відмовлено, оскільки вказаний договір купівлі-продажу від 28.09.1998 року не є нотаріально посвідченим та суперечить вимогам ст.227 ЦК УРСР 1963 року та ст.657 ЦК України. З часу придбання будинку і до теперішнього часу законодавство яке регулює правовідносини з приводу купівлі-продажу нерухомого майна змінилося, що позбавляє позивача можливості реалізувати його право власності на майно. Враховуючи викладене позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач у судове засідання не з`явився, у позові прохав суд проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ст.ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
28.09.1998 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу №507 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано Лозівською товарною біржею та в Лозівському БТІ за реєстровим номером 3684 від 30.09.1998 року.
Право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , 19.09.2018 року було зареєстровано за позивачем, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 30.03.2009 року, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0607 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 вказує, що на даний час у нього виникла потреба у продажі житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з чим він звернувся до нотаріуса для належного оформлення договору купівлі-продажу.
Постановою від 16.08.2024 року у вчиненні нотаріальної дії, а саме оформленні договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 позивачу було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу вище вказаного житлового будинку від 28.09.1998 року зареєстрований Лозівською товарною біржею та не був нотаріально посвідчений.
Як зазначає позивач у позові, дана обставина позбавляє його права розпоряджатися своїм майном.
Як вбачається з договору купівлі-продажу №507 від 28.09.1998 року, реєстрація договору здійснювалась на підставі ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", відповідно до якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню (п. 9 договору).
Право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано за ОСОБА_1 в Лозівському БТІ, реєстровий номер 3684 від 30.09.1998 року.
Відповідно до ч. 1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Оскільки договір було укладено у 1998 році, то до цих правовідносин має бути застосовано законодавство, яке діяло на той час, тобто Цивільній Кодекс УРСР 1963 року.
Згідно зі ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст.224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування.
Згідно ст.15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Отже, спеціальним законом не встановлено обов`язкової вимоги щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, які були укладені за результатами проведення біржового аукціону та зареєстровані на біржі.
Згідно п. 1.1 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб", затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.98 (в редакції чинній на час укладення договору), передбачено, що державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.
Згідно з тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 7 лютого 2002 року, підприємства бюро технічної інвентаризації здійснюють державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно у межах визначених адміністративно-територіальних одиниць.
Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 за №1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 керуючись законодавством, яке діяло на момент укладення спірного договору купівлі-продажу, повністю виконав умови договору купівлі-продажу та зареєстрував вказаний договір, який був посвідчений біржею, а не нотаріусом, в бюро технічної інвентаризації, що не суперечило вимогам законодавства, яке існувало на момент укладення такого договору, а тому суд вважає, що спірний житловий будинок був набутий в уставленому законом порядку та є власністю ОСОБА_1 .
З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд дійшов висновку, що при укладанні договору купівлі-продажу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося, продавець отримав кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на будинок, а тому є підстави вважати даний договір дійсним.
З огляду на зазначені обставини, суд вважає, що позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення вищевказаного договору купівлі-продажу будинку та обставин, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 264, 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 507 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 28 вересня 1998 року у Лозівській філії Харківської товарної біржі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 травня 1996 року у Лозівському БТІ в р. № 3684.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Суддя Олексій ПОПОВ