Справа №731/323/25
Провадження №2/731/214/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

07 липня 2025 року с-ще Варва

Варвинський районний суд Чернігівської області в складі:

судді Савенка А.І.,

за участю секретаря Тарасенко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №1 Варвинського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2025 року позивач ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», діючи через свого представника Юхименка Ю.Ю., шляхом використання засобів електронного зв`язку, звернулися до Варвинського районного суду Чернігівської області із вказаним позовом.

На обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 21 червня 2024 року ОСОБА_1 , використовуючи інформаційно-телекомунікаційну систему кредитора через відповідний Веб-сайт, уклав із ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» Кредитний договір №5 по продукту «Кошти в кредит», відповідно до умов якого отримав кредит у сумі 17 039 грн, строком на 12 календарних місяців, зобов`язавшись повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 5% за місяць, сплатити комісію за надання кредиту у розмірі - 1 549 грн та комісію за управління (обслуговування) кредиту - 681,56 грн. Надання кредитних коштів здійснювалося відповідно до його цільового призначення, шляхом наступного перерахування/утримання: 15 490 грн - на поточний рахунок споживача, які повинні бути використані споживачем з метою придбання та оплати товару: вартість товару 25 490 грн, 10 000 грн - розмір власного внеску у продавця ФОП ОСОБА_2 ; 1 549 грн - на свою користь в рахунок оплати зобов`язань позичальника сплати комісії за надання кредиту.

У свою чергу, позивач свої зобов`язання за договором виконало у відповідності до умов Договору, з урахування внесених до нього змін згідно Додаткової угоди. Натомість, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з цим, станом на 14 травня 2025 року утворилася відповідна заборгованість у загальному розмірі - 23 971,04 грн, з яких: 12 769,27 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 430,85 грн - заборгованість за сумою комісії/відсотків, 4 770,92 грн - заборгованість за сумою комісії за обслуговування.

Таким чином, зважаючи на неможливість вирішення вказаного спору у добровільному порядку, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача ОСОБА_1 відповідну заборгованість за Кредитним договором №5 від 21 червня 2024 року у загальному розмірі 23 971,04 грн. Також, заявлено вимогу щодо розподілу судових витрат у виді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 500 грн.

Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 06 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду 07 липня 2025 року.

Позивач ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с. 30, 31). У змісті прохальної частини позову наполягали на здійснення розгляду справи за відсутності представника товариства. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом використання поштового зв`язку за адресою його зареєстрованого місця проживання. Відзиву на позовну заяву чи інших заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України проводить заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що зазначений позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 червня 2024 року між ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», як кредитором, та ОСОБА_1 , як позичальником, було укладено Кредитний договір №5 по продукту «Кредит на товар» (а.с. 10-13), відповідно до умов якого: відповідач отримав кредит у сумі - 17 039 грн на заявлений строк 12 місяців з кінцевим терміном повернення 21 червня 2025 року включно, сплатою процентів 5% в місяць, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 206,62%, комісія за надання кредиту (10% від чистої суми кредиту) - 1 549 грн, комісія за управління (обслуговування) кредиту (4% від загальної суми кредиту) - 681,56 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 27 252,40 грн (п. 2.9 Кредитного договору №5).

У п. 3.2. Договору обумовлено, що надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення, шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 15 490 грн. на поточний рахунок Споживача, які повинні бути використані Споживачем з метою придбання та оплати товару: вартість товару 25 490 грн, розмір власного внеску 10 000, у продавця ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ); у розмірі 1 549 грн - на свою користь в оплату його зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором.

Аналогічні положення кредитування містяться у змісті долученої позивачем Таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів) (а.с. 14) та Паспорту споживчого кредиту по продукту «Кредит на товар» (14 зворот - 15).

21 червня 2024 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору по продукту «Кредит на товар» №5 від 21 червня 2024 року (а.с. 13 зворот), відповідно до умов якого враховуючи, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідно до якого кредитор має зобов`язання перед позичальником щодо надання споживчого кредиту в розмірі 17 039 грн. на поточний рахунок позичальника, позичальник, просить кредитора здійснити виконання зобов`язань з надання кредиту не на його поточний рахунок, як зазначено в кредитному договорі, а шляхом перерахування коштів в порядку зазначеному в додатковій угоді, наступному порядку:

- у розмірі на користь ФОП ОСОБА_2 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ), з метою виконання Позичальником обов?язку з оплати товару придбаного у Продавця ФОП ОСОБА_2 (вартість товару 25 490 грн, згідно рахунку-фактури, розмір здійснено Позичальником оплати товару 15 490 грн);

- у розмірі 1 549 грн. на свою користь в оплату моїх зобов`язань зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором.

З цією метою Позичальник, керуючись ст. 528 Цивільного кодексу України, покладає на Кредитора виконання свого обов`язку перед Продавцем щодо сплати суми заборгованості за придбаний товар. Сплата коштів за рахунок кредиту, що підлягає наданню позичальнику відповідно до Кредитного договору, здійснюється кредитором: в рахунок виконання обов`язку Позичальника з оплати Товару на рахунок Продавця № НОМЕР_2 , відкритий в АТ "ПУМБ".

Вказані вище документи були підписані, шляхом використання 21 червня 2024 року о 12:41 відповідачем ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором «9030», який було направлено позичальнику на номер телефону: НОМЕР_3 , що підтверджується копією довідки про ідентифікацію, виданою директором ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» (а.с. 15 зворот).

Суд зважає, що відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Так, згідно із статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Таким чином, судом встановлено що, посилання на обставини укладення вищезазначеного Кредитного договору між його сторонами в електронній формі, відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції; надав відповідні данні для заповнення формуляра заявки (П.І.П, РНОКПП, місце проживання, телефон, данні паспорту та ін.) та шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом України «Про електронну комерцію» погодився із запропонованими умовами договору та підписав його.

Факт підписання сторонами зазначеного Договору не спростований та не оспорюється. За таких обставин, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та кредитодавцем ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» виникли договірні відносини, оскільки між ними був укладений відповідний Кредитний договір №5 по продукту «Кредит на товар», з урахуванням внесення відповідних змін на підставі Додаткової угоди.

На переконання суду, вказаний правочин є правомірним, адже в розумінні ст. 204 ЦК України його недійсність прямо законом не встановлена. Відомості щодо визнання даного Договору недійсними у суду відсутні, зустрічний позов стороною відповідача не заявлено.

Згідно з наданою ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» випискою з особового рахунку ОСОБА_1 за кредитним договором №5 від 21 червня 2024 року (а.с. 16), станом 14 травня 2025 року, заборгованість останнього становить - 23 971,04 грн, з яких: 12 769,27 грн - загальна заборгованість за тілом кредиту, 6 430,85 грн - заборгованість за сумою комісії/відсотків, 4 770,92 грн - заборгованість за сумою комісії за обслуговування, при цьому оплат отримано на суму - 7 507,14 грн (а.с. 16).

Зі змісту ст. 526, 530 ЦК України вбачається, що зобов`язання повинно виконуватися відповідно до умов договору у встановлені строки.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За таких обставин, судом встановлено, що після укладення вищезазначеного Кредитного договору відповідач ОСОБА_1 допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, доказів своєчасного та належного виконання умов договору не надала, що свідчить про наявність вказаної позивачем заборгованості.

Суд також бере до уваги, що під час судового розгляду стороною відповідача розрахунок такої заборгованості не спростовувався, оскільки останнім будь-яких заперечень щодо його змісту до суду не надано, а тому суд погоджується з розрахунком, який наданий позивачем в обґрунтування заявлених вимог та приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог та стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за зазначеним Кредитним договором у загальній сумі - 23 971,04 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 1, 8 зворот), який відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладається на відповідача.

Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6 500 грн, на підтвердження яких подано:

- копію Договору №28/08/2024 про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року, укладеного з АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ДЕНАЛІ» (а.с. 17-19),

- копію Додаткової угоди №5 до Договору про надання правничої допомоги №28/08/2024 від 28.08.2024 року, укладеної 10 грудня 2024 року, з приводу внесення змін у п. 4.1 Договору, в частині визначення суми оплати за супровід однієї справи, відповідно до переліку, у розмірі 6 500 грн (а.с. 20);

- копію Акту №389 прийому-передачі послуг від 19 травня 2025 року, згідно яким засвідчено що АБ «ДЕНАЛІ», як виконавець, надав, а ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ», як клієнт, отримав наступні послуги: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, узгодження правової позиції, складення позовної заяви ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №5 від 21 червня 2024 року - вартість послуг 6 500 грн (а.с. 21);

- копію платіжної інструкції в національній валюті від 26 травня 2025 року №526027 щодо здійснення платежу ТОВ «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» на користь АБ «ДЕНАЛІ» коштів на суму 6 500 грн, з цільовим призначенням: послуг по стягненню заборгованості зг-но Акту N?389 від 19.05.2025 ДУ №12 до Договору про надання правничої допомоги No28/08/24 від 28.08.2024, без ПДВ (а.с. 20 зворот).

Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Наведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року (справа №922/445/19), відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

Слід наголосити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 та у додатковій постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо (додаткова постанова КГС ВС від 30 серпня 2023 року № 911/3586/21).

Суд зважає на те, що позовна заява стосується спору з невеликою ціною позову та невеликим рівнем складності. За таких обставин суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 6 500 грн за усну консультацію з вивченням документів та складання позовної заяви є завищеною та не відповідає критерію розумності. При цьому, на думку суду, критерію розумності відповідає сума витрат на правничу допомогу у розмірі - 4 000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 141, 247, 263, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СУЧАСНИЙ ФАКТОРИНГ» (; юридична адреса: вул. Велика Васильківська, 39-А, м. Київ, 01024) заборгованість за Кредитним договором №5 по продукту «Кредит на товар» від 21 червня 2024 року у сумі - 23 971 (двадцять три тисячі дев`ятсот сімдесят одну) гривню 04 копійки, судовий збір у сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні) 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі - 4 000 (чотири тисячі) гривень, а всього стягнути 30 393 (тридцять тисяч триста дев`яносто три) гривні 44 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.І.Савенко