Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1024/25

Провадження № 2/439/499/25

08 липня 2025 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Войтюк Т.Л.

за участю секретаря судових засідань Полінчук С.-Е.А.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі судових засідань Бродівського районного суду Львівської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

установив:

Позивач ОСОБА_2 діючи через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Заболотцівської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 , яка на момент смерті проживала у с. Велин Бродівського (на даний час Золочівського) району Львівської області. Після її смерті відкрилась спадщина, що складається із житлового будинку садибного типу із господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 . Спадщину прийняв позивач та звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, нотаріус позивачу відмовив, у зв`язку із відсутністю у нього правовстановлюючих документів на будинок на ім`я спадкодавця, про що 29.04.2025 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій №109/02-31.

Ухвалою судді від 03.06.2025 року відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче засідання на 08.07.2025 року та витребувано у приватноо нотаріуса Мартинюк О.Є. належним чином завірену копію спадкової справи №35/2025, заведеної після смерті ОСОБА_4 .

У підготовче засідання 08.07.2025 позивач та його представник не з`явилися, були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Від представника позивача адвоката Онищука Т.Н. надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Від відповідача Заболотцівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача. До початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов у повному обсязі, про що свідчить подана відповідачем заява про визнання позову, і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.10.1967 року (а.с.10).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 23.10. 2015 року (а.с.11).

Згідно з витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №80646134 від 28.03. 2025 року, приватним нотаріусом Мартинююк О.Є., заведено спадкову справу номер у спадковому реєстрі 73869731, номер у нотаріуса 35/2025 спадкодавець ОСОБА_4 (а.с.12).

ОСОБА_4 залишила заповіт. Відповідно до заповіту, все своє майно заповіла ОСОБА_2 . Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Рожнівської сільської ради Бродівського району Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 7 (а.с.13).

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 80646092 від 28.03.2025 підтверджується, що заповіт № 38922824 складений ОСОБА_4 є чинним, зареєстрований в реєстрі за № 7, дата посвідчення заповіту 02.02.1997.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що позивач звернувся до державного нотаріуса Бродівської державної нотаріальної контори Львівської області Мартинюк О.Є. з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 , на день своєї смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті за даною адресою були зареєстровані та проживали такі особи: ОСОБА_2 , що встановлено з Довідки Заболотцівської сільської ради № 229 від 26.03.2025 року.

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.04.2025 року Вих. №109/02-31, нотаріус відмовив позивачу ОСОБА_2 видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Причиною відмови у постанові вказано: відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок на ім`я спадкодавця (а.с.14).

Відповідно до виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Заболотцівської сільської ради Золочівського району Львівської області від 06.05.2025 №338, житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , побудований в 1957 році на земельній ділянці площею 0,08 га призначеній для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і належав на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15).

Згідно з Довідкою КП Львівської обласної ради «Золочівське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 173 від 24.04.2025, дані щодо реєстрації права власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 відсутні (а.с.16).

Відповідно до Довідки про технічну характеристику об`єктів нерухомого майна №132 від 27 травня 2025 року у АДРЕСА_1 на підставі матеріалів технічної інвентаризації станом на 09 квітня 2025 року наявний житловий будинок, який складається з 2 житлових кімнат та кухні, самочинного будівництва немає. Загальна вартість нерухомого майна становить 341169 грн 00к.(а.с.17).

Факт існування об`єкта нерухомого майна та його технічні характеристики, підтверджується Технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовлений за результатом його технічної інвентаризації. Відповідно до якого житловий будинок має загальну площу 52.9 кв.м, житлову 40.2 кв.м, допоміжну 7.7 кв.м, літні неопалювальні приміщення 5.0 кв.м, складається з коридор, кладова, житлова, житлова, веранда. Рік спорудження житлового будинку 1957 році. Також, відповідно до характеристики будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами наявні крім житлового будинку споруди веранда, сходи, літня кухня, гараж, сарай, сарай, погріб, вбиральня, огорожа, ворота, огорожа.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позбавляє позивача можливості оформити право власності на житловий будинок після смерті своєї матері. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свого права. Отже, спірні правовідносини виникли із переходу права власності в порядку спадкування, за захистом якого звернувся позивач. Спірні правовідносини регулюються положеннями Цивільного кодексу України, далі ЦК України, а щодо реєстрації права власності та порядку видачі свідоцтва про право на спадщину, положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (із змінами та доповненнями станом на 22.02.2024),Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 (із змінами та доповненнями), далі Порядок. Також, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця на момент закінчення будівництва будинків.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Спадкування є однією з підстав виникнення права власності.

Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належати спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1ст.1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина.

У ч. 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що посвідчує його право власності.

Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У частині 2 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вказано, що речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації. Частиною 3 цієї статті передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, на час завершення спорудження будинку, регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995№ 56). Зазначений нормативний акт передбачав обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Однак, відповідно до абз. 2 пункту 6 Інструкції не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до п.4.15 глави 10 розділу II Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з п.4.18 глави 10 розділу 11 зазначеного Порядку, за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, дане питання вирішується в судовому порядку.

Відповідно до п.66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127, для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу.

Статтею ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення по господарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації, про що роз`яснено в листі Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1, щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майно, збудованих до 5 серпня 1992 року.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд дійшов такого висновку.

Внаслідок смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина. До складу спадщини увійшов належний спадкодавцеві на момент відкриття спадщини будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .Право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами на час смерті ОСОБА_4 зареєстроване не було у зв`язку з тим, що не потребували реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах.

Позивач як спадкоємець за заповітом отримати свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса не має можливості, оскільки правовстановлюючий документ на будинок не виготовлений спадкодавцем і єдиним способом визнати право власності на спадкове майно є звернення до суду з відповідним позовом.

До початку розгляду справи по суті, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У зв`язку з тим, що нотаріусом відмовлено позивачу ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, суд вважає, що за позивачем необхідно визнати право власності на спадкове майно в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 1705 грн 84 к. судового збору.

Керуючись: ст. 346, 328, 1217, 1223, 1297 ЦК України ст.10, 60, 212, 213 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити: визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Повернути позивачу ОСОБА_2 з Державного бюджету України частину судового збору у розмірі 1705 грн 84 к., сплаченого відповідно до квитанції до платіжної інструкції 0.0..1 від 29.05.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Заболотцівська сільська рада Золочівського району Львівської області, 80630, Львівська область, Золочівський район, с. Заболотці, вул. Шевченка, будинок 12, .

Повне судове рішення складено 08 липня 2025 року.

Суддя Т.Л. Войтюк