Дата документу 04.07.2025
Справа № 334/5320/25
Провадження № 2/334/3053/25
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

04 липня 2025 року м. Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Телегуз С.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

03.07.2025 року до суду звернувся представник: адвокат Войтович Є.М. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про визнання протиправним та скасування рішення.

В позові прохали визнати протиправним та скасувати рішення комісії ПАТ «Запоріжжяобленерго» з розгляду актів про порушення, яке оформлено протоколом №215 від 26.03.2024 року, про порушення споживачем ПРРЕЕ та розрахунок недооблікованої електроенергії у кількості 14457 кВт/год на суму 94827,45 грн.

Дослідивши зміст поданої заяви та доданих до неї документів, доходжу висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, так як не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно п.4,5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема: 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною 5 ст.177 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1,2 ст.83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду від 21.12.2007 року вказано, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Як зазначає Пленум Верховного Суду України у Постанові №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Так, поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Захист цивільних прав - це дії з попередження, припинення порушення прав або відновлення порушених прав громадян і організацій.

Спосіб захисту суб`єктивних цивільних прав - це закріплені законом матеріально-правові засоби примусового характеру, за допомогою яких провадиться відновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Захист суб`єктивних прав та інтересів здійснюється в передбаченому законом порядку, тобто, за допомогою застосування належної форми, засобів і способів захисту.

Позивач, звертаючись з позовом, в якості обґрунтування права звернення до суду посилався на те, що на правовідносини між сторонами розповсюджується положення Закону України «Про захист прав споживачів». Також посилався на те, що рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 12.05.2025 року у справі №334/8945/24 з нього та з власника будинку ОСОБА_2 солідарно стягнуто 94827,45 грн. вартості необлікованої електричної енергії.

На підтвердження викладених обставин надано, зокрема, копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.1997 року, згідно якого ОСОБА_2 належить 9/20 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та копію договору про користування електричною енергією №572735311 від 15.07.2012 року, який укладено ОСОБА_2 з ВАТ «Запоріжжяобленерго».

Відповідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Як вбачається з отриманої судом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, параметри запиту: за повним співпадінням (рнокпп НОМЕР_1 ) за вказаними параметрами ОСОБА_1 не є суб`єктом права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачем не надано доказів (витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або свідоцтва про право власності) на підтвердження реєстрації за ним права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, позивачем не доведено, що саме він є споживачем комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , в розумінні п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», оскільки в даному випадку споживачем є ОСОБА_2 , якій належить 9/20 частки житлового будинку та з якою укладено договір про користування електричною енергією №572735311 від 15.07.2012 року. Також у протоколі засідання комісії ПАТ «Запоріжжяобленерго» з розгляду актів про порушення ПРРЕЕ №215 від 26.03.2024 року саме ОСОБА_2 зазначена споживачем.

Факт реєстрації місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 не спростовує вказаних висновків, оскільки лише підтверджує його право на користування будинком.

Таким чином, позивачу необхідно належним чином обґрунтувати позовні вимоги, із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, а саме щодо наявності спору з відповідачем ПАТ «Запоріжжяобленерго» з приводу визнання протиправним та скасування рішення комісії ПАТ «Запоріжжяобленерго» з розгляду актів про порушення, яке оформлено протоколом №215 від 26.03.2024 року, оскільки право на оскарження вказаного рішення належить споживачу комунальних послуг, яким в даному випадку є ОСОБА_2 .

При цьому суддя враховує, що Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2024 року у справі №334/3446/24 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Запоріжжяобленерго» про захист прав споживачів щодо визнання протиправним та скасування рішення комісії ПАТ «Запоріжжяобленерго» з розгляду актів про порушення, яке оформлено протоколом №215 від 26.03.2024 року, яке Постановою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2025 року залишено без змін.

Крім того, відповідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно ч.2 п.2 ст.4 Закону України Про судовий збір ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що з 01.01.2025 року складає 1211,20 грн.

Позивач посилався на те, що він звільнений від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Оскільки суддею встановлено, що позивач не є споживачем комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , в розумінні п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», то останній не має пільг щодо сплати судового збору, передбачених ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, позивачу необхідно надати суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, що становить в розмірі 1211,20 грн.

Дотримання вимог ст.175 ЦПК України при пред`явленні заяви в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки заяви і долучених до неї матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно ч.1,2 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

А тому відповідно ст.185 ЦПК України позовну заяву необхідно залишити без руху, а позивачу надати строк, що не перевищує десяти днів з дня вручення ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Копію ухвали надіслати позивачу та його представнику.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.М. Телегуз