ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 липня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 730/1042/24

Головуючий у першій інстанції Данько О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/231/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю Гетьманське

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське на додаткове рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Данько О.В. від 30 жовтня 2024 року, місце ухвалення рішення - м.Борзна, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що відповідач є орендарем належних їй земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею 1,8226 га, із кадастровим номером :05:001:0051 та площею 0,8081 га, із кадастровим номером :05:002:0051, розташованих на території Головенківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області. Право оренди на вищевказані земельні ділянки виникло у відповідача згідно договорів оренди землі, укладених між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю Гетьманське, від 15.01.2013 року та додаткових угод до договору оренди землі від 19.05.2023 року. За доводами позивача, орендна плата за земельну ділянку із кадастровим номером :05:002:0051 вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 44,3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1 864 грн. 48 коп. за повний рік оренди, за земельну ділянку площею 1,8226 га із кадастровим номером :05:001:0051, орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 12,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9 233 грн. 97 коп. за повний рік оренди. Позивач зазначала, що 04.03.2024 року вона звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське, із вимогою щодо виплати орендної плати за 2023 рік, за користування земельними ділянками, але відповіді не отримала, при цьому, орендна плата відповідачем виплачена не була. Позивач стверджувала, що у зв`язку із порушенням зобов`язання з виплати орендної плати, відповідно до статті 625 ЦК України, підлягають стягненню 3% річних та інфляційні втрати. За даних обставин, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість зі сплати орендної плати за 2023 рік у розмірі 11 099 грн., 3% річних в розмірі 537 грн. 67 коп. та інфляційні втрати в розмірі 1 061 грн. 10 коп. Позивач також ставила питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11.10.2024 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди. Судом стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське на користь ОСОБА_1 заборгованість зі сплати орендної плати за 2023 рік за договором оренди землі від 15.01.2013 року, додатковою угодою б/н від 19.05.2024 року до договору оренди землі від 15.01.2013 року, у сумі 8 934 грн. 25 коп., відшкодування трьох відсотків річних у сумі 187 грн. 27 коп., інфляційні втрати у сумі 357 грн. 61 коп. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 904 грн. 16 коп.

Додатковим рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30.10.2024 року задоволено частково заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське на користь ОСОБА_1 5 972 грн., в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду першої інстанції від 30.10.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю Гетьманське просить скасувати додаткове рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30.10.2024 року, та ухвалити нове додаткове рішення, яким зменшити судові витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката до 3 000 грн. Апелянт вважає, що суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення від 30.10.2024 року не з`ясував обставини, що мають значення для справи, та необґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача відшкодування понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу адвоката, розмір яких є недоведеним, документально не обґрунтованим та таким, що не відповідає критерію розумності даних витрат. Апелянт стверджує, що вартість професійної правничої допомоги адвоката позивача не враховує складність справи, фінансовий стан клієнта та інші обставини, не відповідає критерію розумності та не враховує витрачений адвокатом час. Апелянт зазначає, що у матеріалах справи наявні докази, але вони не є безумовною підставою для відшкодування витрат позивача на професійну правничу допомогу в зазначеному стороною позивача розмірі, оскільки усне консультування, ознайомлення із документами, підготовка позовної заяви, відповіді на відзив, заперечення на клопотання відповідача не вимагали великого обсягу юридичної та технічної роботи. За доводами апелянта, такі виконані роботи, як усне консультування, ознайомлення із документами не відповідають критеріям розумної необхідності таких робіт та витрат на них, свідчать про штучне збільшення обсягу роботи. Апелянт вказує, що подані стороною позивача процесуальні документи не є складними та не потребують тривалого аналізу судової практики, всі клопотання подані позивачем не із складних процесуальних правових питань, що виникають під час розгляду справи, доказів публічного інтересу до даної справи позивачем не надано. Апелянт зазначає, що у акті наданих послуг не зазначено кількість витраченого адвокатом часу, витрати на підготовку заяви про стягнення судових витрат по суті є заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку із необхідністю відшкодування правової допомоги, і тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, апелянт стверджує, що витрати позивача на правничу допомогу фактично склали 100% від ціни позову, що не відповідає принципу розумності їх розміру та ринковості. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, Товариство з обмеженою відповідальністю Гетьманське вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача у розмірі 3 000 грн. За доводами апелянта, покладення на відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у заявленому представником позивача розмірі становить надмірний тягар для відповідача.

Рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 11.10.2024 року про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди, апелянтом не оскаржується.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське на додаткове рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30.10.2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське про стягнення відшкодування за невиконання договору оренди, без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору належним чином повідомлені про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно положень ч.1 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України регламентовано, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч.3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5, ч.6 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч.8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі наведеного, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей: 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі, і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними і публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін, без відповідних дій з боку такої сторони.

Вказаний висновок щодо застосування норм права наведено у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 року у справі №750/2055/20, провадження №14-16723св20.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при визначенні суми відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява №19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

Як вбачається із матеріалів даної справи, у поданій позовній заяві (а.с. 1-3) позивач ОСОБА_1 вказала, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи, становить, зокрема, 6 500 грн., на правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, із розрахунку 1 000 грн. за одну годину роботи адвоката. При цьому, у позові ОСОБА_1 зазначено, що позивач просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат, зазначивши, що докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, із визначенням їх кінцевого обсягу, будуть подані у визначений ЦПК України строк. До позовної заяви було додано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Сопової В.С., серії ХВ № 002608 від 15.03.2023 року, ордер на надання правничої допомоги в суді першої інстанції та у апеляційному суді, серії АХ №1202923 від 12.08.2024 року (а.с.3, 3,зворот), витяг із договору про надання правової допомоги №99 від 27.03.2024 року (а.с.18-19), із додатком №1 до вказаного договору (а.с.17, зворот), попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат ОСОБА_1 , зокрема, витрати на правничу допомогу адвоката (представництво інтересів в суді, надання юридичних консультацій, ознайомлення з документами по справі та підготовка (складання) документів до суду) - на суму 6 500 грн., квитанція № б/н від 12.08.2024 року про сплату позивачем адвокату Соповій В.С. 6 500 грн. (а.с.23, 23 зворот).

Як вбачається із матеріалів справи, в ході судового розгляду даної справи судом першої інстанції, стороною позивача було зроблено відповідну заяву, відносно надання суду стороною позивача доказів щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, в порядку ч.8 статті 141 ЦПК України (а.с.78, зворот).

В подальшому, у визначений процесуальним Законом строк, 14.10.2024 року представник позивача - адвокат Сопова В.С. подала до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, надавши суду відповідні документи на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, а також докази направлення даної заяви із додатками, відповідачу (а.с.85-90).

Як вбачається з матеріалів даної справи, на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката Сопової В.С. позивачем до суду було надано:

- витяг із договору про надання правничої (правової) допомоги від №99 від 27.03.2024 року, із додатком №1 до даного договору (а.с.17, зворот - 19), відповідно до умов якого за надання правової допомоги, відповідно до вказаного договору сторони погодили, що ОСОБА_1 сплачує адвокату Соповій В.С. 6 500 грн. за надану правову допомогу у межах вказаної справи. Об`єм виконаної роботи адвокатом та оплата за проведену роботу визначені сторонами таким чином:

1) усне консультування щодо можливостей, механізмів та процедур судового захисту ОСОБА_1 - 500 грн. за одну годину роботи адвоката, виходячи з ціни за одиницю правової допомоги (послуги) - 500 грн.;

2) ознайомлення із документами, наданими ОСОБА_1 щодо можливостей, механізмів і процедур судового захисту її прав у справі - 1000 грн. за дві години роботи адвоката, виходячи з ціни за одиницю правової допомоги (послуги) - 500 грн.;

3) підготовка (складання) документів до суду (позовної заяви, відповіді на відзив та інших процесуальних документів) - 3 000 грн. за три години роботи адвоката, виходячи із ціни за одиницю правової допомоги (послуги) - 1 000 грн.;

4) участь у судових засіданнях (за домовленістю) за два засідання - 2 000 грн., виходячи із ціни за одиницю правової допомоги (послуги) - 1 000 грн.;

Згідно акту наданих послуг від 11.10.2024 року до договору про надання правової (правничої) допомоги №99 від 27.03.2024 року (а.с.88, 89), ОСОБА_1 та адвокат Сопова В.С. домовилися, що договір про надання правової допомоги, є виконаним у обсязі, визначеному у додатку №1 до договору, крім того, за надання адвокатом послуги ознайомлення із документами, наданими відповідачем у ході розгляду справи, вартість правової допомоги становить - 1 000 грн. за одну годину роботи адвоката, виходячи із ціни за одиницю правової допомоги (послуги) - 500 грн.; за підготовку заперечення на клопотання відповідача вартість правової допомоги становить - 1 000 грн. за одну годину роботи адвоката, виходячи із ціни за одиницю правової допомоги (послуги) - 1 000 грн.; участь у судовому засіданні (за домовленістю) одне засідання - 1000 грн., виходячи із ціни за одиницю правової допомоги (послуги) - 1000 грн.

Як вбачається із квитанції б/н від 12.08.2024 року про оплату послуг адвоката Сопової В.С. за договором про надання правничої допомоги від 27.03.2024 року № 99, ОСОБА_1 сплатила 6 500 грн. (а.с.23, зворот), та як вбачається із квитанції б/н від 11.10.2024 року про оплату послуг за договором про надання правничої допомоги від 27.03.2024 року №99, Паншина К.П. сплатила 2 500 грн. (а.с.88, зворот).

18.10.2024 року відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю Гетьманське до суду першої інстанції було подано клопотання про зменшення розміру судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, до 3 000 грн. (а.с.91-95). В обґрунтування вимог поданого клопотання відповідач вказував, що вартість професійної правової допомоги адвоката Сопової В.С. не враховує складності справи, фінансового стану клієнта та інші істотні обставини, та не враховує витрачений адвокатом час. Відповідач зазначав, що усне консультування, ознайомлення із документами, підготовка позовної заяви, відповіді на відзив та заперечення на клопотання відповідача не вимагають великого обсягу юридичної і технічної роботи. Відповідач у поданій заяві стверджував, що такі виконані роботи, як усне консультування, ознайомлення із документами, не відповідають критеріям розумної необхідності даних робіт та витрат на них, та свідчать про штучне збільшення обсягу роботи. За доводами заяви відповідача, подані представником позивача процесуальні документи не є складними за своїм правовим змістом, та не потребують тривалого аналізу судової практики, всі клопотання подані стороною позивача не із складних процесуальних правових питань, що виникають під час розгляду справи, і доказів публічного інтересу до даної справи позивачем не надано. Відповідач стверджував, що у акті наданих послуг не зазначено кількість витраченого адвокатом часу. При цьому, як вказував відповідач, витрати позивача на правничу допомогу фактично склали 100% від ціни позову, що не відповідає принципу розумності їх розміру та ринковості. Відповідач вказував, що покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю Гетьманське судових витрат на професійну правничу допомогу у заявленому представником позивача розмірі становить надмірний тягар для відповідача.

Як вбачається із оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції від 30.10.2024 року, суд першої інстанції, при вирішенні питання щодо стягнення із відповідача на користь позивача відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, керувався положеннями статті 133, ч.1 статті 134, статті 137, ч.8 статті 141 ЦПК України. Проаналізувавши надані стороною позивача докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вважав необґрунтованим включення до акту наданих послуг такого виду правової допомоги, як ознайомлення із документами, наданими відповідачем у ході розгляду справи, оскільки, у процесі судового розгляду відповідач надавав до суду лише відзив та клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, суд першої інстанції вважав, що опрацювання вказаних документів охоплюються процесом підготовки відповіді на відзив та заперечень на клопотання відповідача, тому на переконання суду першої інстанції, включення таких робіт до акту свідчить про штучне збільшення обсягу фактично наданої правничої допомоги. Суд першої інстанції зазначив, що зважаючи на обсяг юридичної та технічної роботи, пов`язаної з підготовкою заперечення на клопотання відповідача, витрати на підготовку таких документів є неспівмірними з обсягом виконаної адвокатом роботи, і тому, заявлена до стягнення сума витрат, понесених на підготовку заперечення на клопотання відповідача, підлягає зменшенню до 500 грн. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу саме у розмірі 8 000 грн., є співмірними зі складністю справи, витраченим адвокатом часом та обсягом наданих послуг, відповідають критерію реальності та розумності таких витрат. Враховуючи, що адвокат приймала участь у досудовому урегулюванні спору, а позовна заява містить розрахунки, суд першої інстанції вважав час, витрачений адвокатом на усне консультування та на підготовку позовної заяви, цілком виправданим та обґрунтованим. Суд першої інстанції зазначив, що розмір витрат на правничу допомогу дійсно є, майже, рівнозначним ціні позову, однак, суд дійшов висновку про обґрунтованість вказаного розміру, з урахуванням значення справи для позивача, яка є особою похилого віку та була змушена у судовому порядку захищати свої права та стягувати з відповідача належну їй орендну плату, нести вимушені витрати на сплату судового збору та на правову допомогу. Судом першої інстанції також враховано поведінку відповідача під час розгляду справи, що призвела до затягування судового розгляду, зокрема, позиції відповідача, викладеної у відзиві щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження неотримання орендної плати, у зв`язку з чим, суд застосував положення ч.4 статті 81 ЦПК України, що у свою чергу, обумовило оголошення перерви у судовому засіданні. Крім того, суд першої інстанції прийняв до уваги ті обставини, що відповідач не реагував на листи позивача щодо досудового урегулювання спору, що призвело до необхідності захисту прав позивача у судовому порядку. Суд першої інстанції зазначив, що у додатку №1 до договору та акті наданих послуг вказано, що одиницями виміру правової допомоги є година роботи адвоката та судове засідання, також, визначено об`єм наданої правової допомоги, у зв`язку з чим, суд першої інстанції визнав необґрунтованими твердження відповідача щодо того, що у акті не зазначена кількість витраченого адвокатом часу. Судом першої інстанції вказано, що водночас, відповідач не надав до суду доказів на підтвердження тих обставин, що покладення витрат на професійну правничу допомогу у заявленому представником позивача розмірі створить надмірний тягар для відповідача. Таким чином, враховуючи критерії співмірності, реальності та розумності витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на обставини даної цивільної справи, її складність та обсяг виконаної адвокатом роботи, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги заяви позивача про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат на правову допомогу адвоката в сумі 8 000 грн., є обґрунтованими, та з огляду на положення ч.1 статті 141 ЦПК України, підлягають до часткового задоволення, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у сумі 5 972 грн.: ((8 000 х 74,65):100).

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення від 30.10.2024 року не з`ясував обставин, які мають значення для справи, та необґрунтовано стягнув із відповідача на користь позивача відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5 972 грн., який є недоведеним, документально не обґрунтованим та таким, що не відповідає критерію розумності даних витрат, не спростовують висновків оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції від 30.10.2024 року відносно того, що саме сума понесених позивачем у справі судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 8 000 грн., є співмірною зі складністю справи, витраченим адвокатом часом та обсягом наданих послуг, та відповідає критерію реальності та розумності даних витрат.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відповідача є аналогічними доводам клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката від 18.10.2024 року (а.с.91-95), яке було надано суду першої інстанції, і вказані доводи були предметом розгляду та дослідження суду першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного додаткового рішення від 30.10.2024 року, і при цьому, суд першої інстанції надав вказаним вище доводам сторони відповідача мотивовану оцінку, відображену у додатковому рішенні від 30.10.2024 року. Враховуючи критерії співмірності, реальності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на обставини даної цивільної справи, її складність та обсяг виконаної адвокатом роботи, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги заяви позивача про стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат на правову допомогу адвоката у сумі 8 000 грн., є обґрунтованими, та з огляду на положення ч.1 статті 141 ЦПК України, підлягають до часткового задоволення, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме, у розмірі 5 972 грн., виходячи із наступного розрахунку: ((8 000 х 74,65):100).

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для зміни оскаржуваного додаткового рішення суду першої інстанції від 30.10.2024 року, а саме, для зменшення розміру відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу до 3 000 грн. Оскільки додаткове рішення суду першої інстанції від 30.10.2024 року ухвалено на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі документально відображених з`ясованих обставин, на які сторони даного спору посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи.

За даних обставин, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське на додаткове рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30.10.2024 року, необхідно залишити без задоволення, а додаткове рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30.10.2024 року, необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Гетьманське - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Борзнянського районного суду Чернігівської області від 30 жовтня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 11.07.2025 року.

Головуючий: Судді: