Справа № 646/1820/25
№ провадження 2/646/2023/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 червня 2025 р. м. Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Шиховцової А.О.,
за участю: секретаря судового засідання Святолуцької К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,
До Основ`янського районного суду міста Харкова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України, в якому представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати у розмірі 241 200,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 28.10.2022 близько 17:50 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем „Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на Залютинському мості м. Харкова, здійснив наїзд на піщохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоход ОСОБА_2 від отриманих травм померла на місці події.
Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 20.04.2023 № 399/0/15-23 Куп`янський міськрайонний суд Харківської області змінив територіальну підсудність судових справ на Червонозаводський районний суд м. Харкова.
У зв`язку з набранням 25 квітня 2025 року чинності Закону № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» Червонозаводський районний суд міста Харкова змінив найменування на Основ`янський районний суд міста Харкова.
Ухвалою суду від 16.04.2025 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 21.05.2025 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.
У судове засідання, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, представник позивача не з`явився, через систему «Електронний суд» надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», оскільки ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 376 від 28.02.2025 Курилівська сільська територіальна громада є територією можливих бойових дій, про причини неявки відповідачем суд не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано, відзив на позов відповідачем на адресу суду не подано.
Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, за згодою позивача, на підставі наявних у справі доказів.
Повно та всебічно розглянувши надані позивачем документи та матеріали в обґрунтування заявлених ним вимог, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено та як вбачається з постанови ст. слідчого СУ ГУНП в Харківській області Рогового А.О. 28.10.2022 близько 17:50 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем „Volkswagen", д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись на Залютинському мості м. Харкова, здійснив наїзд на піщохода ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоход ОСОБА_2 від отриманих травм померла на місці події. Допитаний ОСОБА_1 надав свідчення про те, що 28.10.2022 близько 18 год. 00 хв. він, керуючи технічно справним автомобілем „VOLKSWAGEN PASSAT", д.н.з. НОМЕР_2 , рухався разом з іншими автомобілями по Полтавському шляху міста Харкова зі сторони смт. Пісочин в напрямку станції метро «Холодна гора» у м. Харкові. В цей час рух транспорту був інтенсивний, був темний час доби, на автомобілі було увімкнене ближнє світло фар, вантаж та пасажири були відсутні. ОСОБА_1 рухався по лівій смузі, так інші були зайняті автомобілями, швидкість автомобіля була в межах дозволеної для руху в населеному пункті. Вуличне освітлення проїжджої частини було відсутнє. На шляху свого руху в світ фар в безпосередній близькості від автомобіля ОСОБА_1 побачив пішохода, яка рухалася по проїжджій частині під кутом до меж проїжджої частини по напрямку руху автомобіля, справа наліво по ходу руху автомобіля. Так як пішохода ОСОБА_1 побачив вперше в світлі фар вже перед своїм автомобілем, відразу відбувся наїзд на пішохода, автомобіль не встиг загальмувати. Після наїзду на пішохода ОСОБА_1 зупинив рух автомобіля та викликав працівників поліції та швидку медичну допомогу. На місце ДТП прибула карета швидкої медичної допомоги, однак врятувати життя пішоходу не вдалося.
З Відповіді з НПУ вбачається, що чинний на момент ДТП договір обов`язкового страхування транспортного засобу „Volkswagen Passat", д.н.з. НОМЕР_1 станом на дату ДТП - 28.10.2022 відсутній.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , всупереч вимогам законодавства в момент події керував транспортним засобом як джерелом підвищеної небезпеки без обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Згідно з свідоцтвом про смерть, виданого повторно серії НОМЕР_4 від 06.01.2023 ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 .
Як вбачається з свідоцтва про народження, виданого повторно серії НОМЕР_5 від 27.10.2022 ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Веселе Харківського району Харківської області та в графі «мати» зазначена ОСОБА_2 .
Відповідно до копії розпорядження Куньєвської сільської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області №106-од від 23.05.2023 над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є дитиною-сиротою встановлено піклування.
Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 20.06.2024 батьками померлої ОСОБА_2 записані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до відповіді на запит за вих. №331/32.30-26 від 24.07.2024 Залізничний відділ ДРАЦС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомило, що актовий запис ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не знайдено. Шлюб ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ОСОБА_8 зареєстроварно 30.10.1998 Виконавчим комітетом Веселівської сільської ради Харківського району Харківської області.
Згідно з свідоцтвом про смерть, виданого повторно серії НОМЕР_6 від 20.06.2024 ОСОБА_9 , яка є матір`ю померлої потерпілої від ДТП померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 (донька загиблої), в інтересах якої діє за договором про надання професійної правничої (правової) допомоги від 04.06.2024, а також ордеру серії ВС №1289122 від 17.06.2024 адвокат Коневалик А.В., звернувся із заявою до МТСБУ про виплату страхового відшкодування по справі ОСОБА_2 .
17.06.2024 представник ОСОБА_4 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.
15.07.2024 та 26.07.2024 представник ОСОБА_4 звертався до позивача з заявами про долучення документів на виплату страхового відшкодування.
Регламентні виплати відповідачем МТСБУ у добровільному порядку не відшкодовані.
Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно - правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).
Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.
Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Згідно з ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 жовтня 2022 року мінімальну заробітну плату встановлено у розмірі 6700 грн.
Частиною 1 статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.
Шкода відшкодовується:
1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);
2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;
3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;
4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;
5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.
У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно з пунктом 36.1 статті 36 вказаного Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Абзацами першим-третім пункту 36.2 статті 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Таким чином, Закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Разом із тим, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).
Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.
При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.
Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.
Разом із тим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.
Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.
Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому, страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
При цьому, наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому, відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Крім того, вищенаведеним пунктом 36.2 статті 36 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено лише підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом у порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.
Вказана норма Закону встановлює обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, та не дає право страховику на розтермінування виплати страхового відшкодування поза межами 90-денного строку з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування.
З огляду на викладене відповідач повинен відповідати за завдання шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю транспортного засобу „VOLKSWAGEN PASSAT", д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 і призвело до загибелі ОСОБА_2 .
При цьому, відповідачем ОСОБА_1 не доведено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, спричинена внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілої, тобто не з його вини.
Згідно з пунктом 40.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.
Відтак, у відповідача наявний обов`язок відшкодувати шкоду, завдану ДТП. Враховуючи, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування пов`язаного зі смертю годувальника на загальну суму 241200,00 грн., то відповідач ОСОБА_1 , зобов`язаний відшкодувати завдані збитки в порядку регресу.
Розрахунок регламентної виплати МТСБУ за зазначеним вище страховим випадком наступний: мінімальна заробітна плата на день ДТП (28.10.2022) становить 6700 грн. Кількість осіб на утриманні - один. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманці померлої ОСОБА_2 - доньці ОСОБА_4 - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі (6700,00 грн * 36 міс. = 241200,00 грн.).
Тобто, у МТСБУ є всі наявні правові підстави для відшкодування понесених витрат з винуватця, які були пов`язані з розглядом страхового випадку, що підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема, Постановою від 10.11.2021 року по справі №368/1027/21.
Суд враховує, що внаслідок ДТП, яка мала місце 28.10.2022, заподіяно шкоду, пов`язану зі смертю особи (пішохода ОСОБА_2 ), при цьому складу кримінального правопорушення у діях водія транспортного засобу не встановлено. Разом з тим, спричинення шкоди не з вини відповідача, а з необережності самого потерпілого не є підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки за змістом норм матеріального права власник (володілець) джерела підвищеної небезпеки відповідає за шкоду без врахування вини та може бути звільнений від такої відповідальності лише у разі спричинення шкоди за наслідками непоборної сили або умислу потерпілого на завдання самому собі цієї шкоди, чого в даному випадку встановлено не було.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги МТСБУ про стягнення з відповідача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою в загальній сумі 241200,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. за вищенаведеними підставами
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору при пред`явленні позову до суду, в сумі 3618,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 2, 10, 12, 19, 81,128, 141, 258-260, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст..ст.1166, 1187, 1191, 1193, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -
Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України витрати, пов`язані з регламентною виплатою шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 241200 (двісті сорок одна тисяча двісті) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України судовий збір в розмірі 3618 (три тисячі вісімнадцять) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто Основ`янським районним судом міста Харкова за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса місцезнаходження: 02653, м. Київ, Русанівський бульвар, 8.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя А.О. Шиховцова