Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Заочне

25 червня 2025 рокуселище Романів

ВСТУПНА ЧАСТИНА

Романівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Шакалова Андрія Вікторовича розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто», , Бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ, 03124 до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про стягнення боргу за кредитним договором

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. Рух справи.

1.1. 20 лютого 2025 року позовна заява надійшла до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області.

1.2. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 лютого 2025 року справу передано до Романівського районного суду Житомирської області за територіальною підсудністю.

1.3. Справа надійшла до Романівського районного суду Житомирської області 19 березня 2025 року, у цей же день розподілена головуючому судді Шакалову А.В.

1.4. 20 березня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, ухвалено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін. 21 березня 2025 року направлено копію позовної заяви разом з ухвалою про відкриття провадження на адресу відповідача.

1.5. Конверт, що направлявся відповідачу, повернувся до суду з довідкою Укрпошти «Адресат відсутній за вказаною адресою».

1.6. Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року розміщено оголошення на веб - порталі судової влади України про відкриття провадження у справі.

1.7. Суд вжив усіх заходів для забезпечення права на захист відповідача.

1.8. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

1.9. Суд вирішив проводити заочний розгляд справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. Відповідно до укладеного договору № 5-1 від 04.05.2023 року (далі - Кредитний договір) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (торгова марка «MONETKA») (далі - Позивач) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач/Позичальник), Відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 гривень, строком на 150 днів (до 01.10.2023 року), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування.

1.2. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації Відповідача на вебсайт в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

1.3. Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Зразок кредитного договору. Правила надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, затвердженими наказом директора ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» (далі - Правила), викладені для загального доступну в мережі Інтернет на сайті https://monetka.ua/uk/about_us.

1.4. Кредитний договір був підписаний 04.05.2023 року о 09:33:18 год шляхом введення одноразового ідентифікатора 888788 в особистому кабінеті на вебсайт в мережі Інтернет https://monetka.ua/. Кредитні кошти були відправлені Відповідачу 04.05.2023 року на платіжну картку № НОМЕР_2 емітовану AT «КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується листом AT «ТАСКОМБАНК», оскільки переказ коштів здійснювався без відкриття рахунку

1.5. Відповідач не виконує свої зобов`язання за вказаним договором у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором № 5-1 від 04.05.2023 р. станом на 17.02.2025 року становить 32980,00 гривень, яка складається з:- 4000,00 грн. - заборгованість за кредитом;- 28980,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 3,5 % за кожен день користування кредитом за період з 04.05.2023 року по 01.10.2023 року (включно).

2. Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

2.1. 04 травня 2023 року ТОВ «ФК «Ріальто» уклало з відповідачем договір кредиту № 5-1, за яким позивач зобов`язався надати кредит в розмірі 4000 гривень 00 копійок, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

2.2. В той же день ТОВ «ФК «Ріальто» надало відповідачу кредит в розмірі 4000 гривень 00 копійок.

2.3. Згідно з п. 2.4.1. Договору, позичальник зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути Кредит та сплатити проценти за його користування.

2.4. У випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених п. 1.3 Договору (з урахуванням пролонгації строку дії Договору), позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 3,5% (річна процентна ставка становить 1277,50%) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих позичальнику за цим Договором за кожний день користування. Сторони домовились, що процентна ставка визначена у цьому пункті договору, нараховується відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інформація про суму нарахованих процентів за неправомірне користування грошовими коштами згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, повідомляється позичальнику шляхом розміщення в Особистому кабінеті позичальника та сплачується позичальником одночасно з заборгованістю за кредитом та нарахованими процентами за фактичну кількість днів користування кредитом (п. 3.3 Договору).

2.5. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на вебсайт в мережі Інтернет, та підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 888788.

2.6.Сторонами було погоджено графік платежів та таблицю обчислення загальної вартості кредиту, згідно з яким дата повернення кредиту - 01.10.2023 року, сума кредиту - 4000,00 грн, сума нарахованих процентів - 21000,00 грн, всього до сплати 25000 грн.

2.7. Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки за Договором №0-1 від 04.05.2023 року згідно з затвердженими Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит №16 від 11.06.2021 року, що є Додатком №1 до Договору та його невід`ємною частиною, була також підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором 888788.

2.8. Відповідно до листа АТ "ТАСКОМБАНК" підтверджується, що ТОВ «ФК «Ріальто» 04.05.2023 року перерахувало на картковий рахунок № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 4000,00 грн.

2.9. Згідно З витягом з інформаційно-телекомунікаційної системи щодо хронології дій укладення Кредитного договору № 5-1 від 04.05.2023 року, для укладення електронного кредитного договору 04.05.2023 року сторонами в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею було вчинено дії, починаючи зі створення позичальником даних по заяві на кредит та закінчуючи перерахуванням кредитних коштів на карту позичальника.

2.10. Відповідно до Витягу з інформаційно-телекомунікаційної системи http://monetka.ua, ОСОБА_1 було заповнено на сайті Анкету-заяву на кредит №1275815 від 04.05.2023 року із зазначенням суми кредиту 4000,00 грн, строком на 150 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 4200,00 грн, що нараховуються за ставкою 3,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, річна процента ставка 1277,5%. У випадку порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує проценти за прострочення грошового зобов`язання: 3,5% за кожен день неповернення кредиту, річна процентна ставка 1277,5%. Зазначено номер мобільного телефону позичальника: НОМЕР_4 , його паспортні дані, платіжну картку, на яку має бути перерахована сума кредиту: № НОМЕР_3 , банк, що випустив картку АТ «Приватбанк».

2.11. Згідно з довідкою ТОВ «Девелопмент інновейшинс» від 14.03.2024 року за №119441, яка адресована ТОВ «ФК «Ріальто», смс-повідомлення від альфа-імені «Monetka» з одноразовим ідентифікатором було доставлено на номер НОМЕР_5 за допомогою сервісу ТОВ «Мобізон» 04.05.2023 року о 09:33:02 год.

2.12. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Кредитним договором станом на 17.02.2025 року утворилась заборгованість, яка становить 32980,00 грн, та складається з: 4000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 28980,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим процентам. Із зазначеним розміром заборгованості суд не погоджується.

3. Законодавство, що регулює спірні правовідносини та висновки суду.

3.1. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

3.2. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

3.3. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

3.4. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

3.5. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

3.6. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

3.7. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

3.8. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

3.9. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

3.10. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

3.11. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

3.12. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

3.13. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

3.13. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

3.14. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

3.15. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

3.16. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

3.17. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

3.18. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

3.19. У справі встановлено, що для підписання Кредитного договору ОСОБА_1 було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.ч. 6-8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали Кредитний договір.

3.20. Отже, Кредитний договір підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір не був би укладений.

3.21. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

3.22. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

3.23. Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем у справі 30.06.2023 року був укладений Кредитний договір, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх у строк, визначений Договором, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами договорі розмірі за користування кредитними коштами - 03.06.2023 року (дата платежу процентів першого періоду користування кредитом) та 01.10.2023 року (дата кінцевого строку користування кредитом).

3.24.Тобто, сторони погодили порядок та строки виконання зобов`язання.

3.25. Водночас доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тіла кредиту або відсотків матеріали справи не містять.

3.26. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

3.27. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

3.28. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

3.29. Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

3.30. Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України.

3.31. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 611, ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

3.32. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

3.33.Так, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе грошових зобов`язань за Кредитним договором № 5-1 від 04.05.2023 року, станом на 17.02.2025 року в останнього наявна заборгованість перед ТОВ «ФК «Ріальто» за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн, позовні вимоги щодо якої суд вважає доведеними. Так, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму простроченої заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн.

4. Щодо стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

4.1. Пунктом 1.2 Кредитного Договору сторони погодили процентну ставку за користування кредитом у розмірі - 3,5 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом у межах строку, визначеного в п. 1.3 цього Договору. Відповідно до п. 1.3 Договору строк надання кредиту становить 150 днів.

4.2. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за вищевказаним Кредитним договором позичальник здійснив нарахування процентів відповідно до п. 1.2 Кредитного договору за ставкою 3,5% за кожен день користування кредитом за період з 04.05.2023 року по 27.11.2023 року (включно) в сумі 28980,00 грн, тобто не вийшовши за межі строку кредитування.

4.3. Проте, відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту, розмір відсотків мав становити 21000,00 грн, яким чином позивач донарахував 7890 грн відсотків, з матеріалів справи не зрозуміло.

4.4. Отже, на підставі належних та допустимих доказів встановлено, що відповідачу мало бути нараховано 21000,00 грн заборгованості по відсотках за користування кредиту.

4.5. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором.

4.6. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 було дотримано вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

4.7. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

4.8. Разом з тим, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

4.9. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 902/417/18.

4.10. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді процентів річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, та враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає, що встановлений у п. 3.3 Кредитного договору розмір процентів (1277,50%), нарахований за частиною 2 статті 625 ЦК України, не відповідає принципам розумності, справедливості та пропорційності, а тому заборгованість за процентами в цій частині не підлягає стягненню.

4.11. Таким чином, враховуючи вищезазначене, а також те, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 4200,00 грн.

5. Розподіл судових витрат.

5.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

5.2. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

5.3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5.4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5.5. Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд зазначає, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

5.6. Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.

5.7. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

5.8. Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

5.9. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

5.10. Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

5.11. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

5.12. Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

5.13. Так, представник позивача у позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000,00 грн, на підтвердження чого надав: копію договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг від 02.06.2022 року, укладеного між ТОВ «ФК «Ріальто» та ФОП ОСОБА_2 , копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію довіреності від 12.02.2024 року, видану ТОВ «ФК «Ріальто» адвокату Руденку К.В. на представництво інтересів у судах, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 12.01.2024 року №207 до Договору №02/06/2022 про надання юридичних послуг, копію Витягу з Реєстру №1 до Акту приймання-передачі наданих послуг №207, копію платіжної інструкції №1104 від 12.01.2024 року.

5.14. Так, за правилами, визначеними п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на оплату послуг адвоката пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2237 грн.

5.15.Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрат у розмірі 597,87 грн.

5.16. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

5.18. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

При ухвалені рішення суд керувався ст.ст. 15, 16, 526, 530, 611, 625-628, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.Рішення судді.

1.1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

1.2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» (, Бульвар Вацлава Гавела, 4, м. Київ, 03124) заборгованість за Договором №5-1 від 04.05.2023 року у загальному розмірі 8200,00 грн (вісім тисяч двісті гривень 00 копійок), з яких: 4000,00 грн - заборгованість за кредитом; 4200,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками.

1.3. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 237 грн.

1.4. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» суму судового збору в розмірі 597,87 грн.

1.5. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

2. Роз`яснення суду, щодо порядку оскарження рішення суду та набрання ним законної сили.

2.1. Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

2.2. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

2.3.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.

2.4. Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

2.5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Житомирського апеляційного суду.

2.6. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

2.7. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяАндрій ШАКАЛОВ