Дата документу 15.07.2025
Справа № 501/2661/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

заявою ОСОБА_1

заінтересовані особи:

ОСОБА_2 ,

Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

предмет та підстави заяви: про встановлення факту, що має юридичне значення,

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, (заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області), згідно якої просить суд встановити факт, що

- ОСОБА_1 здійснює постійний догляд на безоплатній непрофесійній основі за своїм дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за висновком лікарсько- консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи;

- встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що він є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Дідусь заявника є особою похилого віку, йому на сьогоднішній день вже майже 74 роки, має відповідні порушення функцій організму.

Батьки заявника - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть здійснювати постійний догляд за дідусем, оскільки самі хворіють та потребують сторонньої допомоги.

Мати ОСОБА_3 , 24 липня 1974 року хворіє на гіпертонічну хворобу, II ступеня, ризик 2, частий кризовий перебіг, остеохондроз попереково крижового відділу хребта, стан нестійкої ремісії.

Батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 хворіє на пупкову грижу (стан після оперативного втручання 2018), остеохондроз, розповсюджена форма, з переважним ураженням шийного, попереково крижового відділу хребта, стан нестійкої ремісії.

Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Заявник стверджує, що він вже більше п`яти років доглядає за дідусем, піклується про нього, його здоров`ям та побутом: прибирає житло, готує їжу, купує необхідні медикаменти, продукти харчування, забезпечує дідуся усім необхідним для його нормального життя, тощо, оскільки інших осіб, що можуть надавати такий догляд немає. Догляд та утримання дідуся заявник здійснює добровільно на безкоштовній основі, проти здійснення постійного догляду дідусь не заперечує.

В позасудовому порядку даний факт, що передбачає затвердження наявності дії по догляду, інструментами вказаними в порядку затвердженому КМУ №560 від 16.05.2024 встановити проблематично, тому заявник звернувся до суду з відповідною заявою.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд задовольнити заяву (а.с.2-7, 54).

Заінтересовані особи були належним чином сповіщені про судовий розгляд справи, однак до суду не з`явились, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.40, 53).

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11, 21-24).

Відповідно до копії висновку №592 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.05.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує денного догляду, вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.16).

Мати заявника ОСОБА_3 , 24 липня 1974 року хворіє на гіпертонічну хворобу, II ступеня, ризик 2, частий кризовий перебіг, остеохондроз попереково крижового відділу хребта, стан нестійкої ремісії, що підтверджується копією консультативного висновку спеціаліста (а.с.31).

Батько заявника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 хворіє на пупкову грижу (стан після оперативного втручання 2018), остеохондроз, розповсюджена форма, з переважним ураженням шийного, попереково крижового відділу хребта, стан нестійкої ремісії, що підтверджується копією консультативного висновку спеціаліста (а.с.32).

Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження Серія НОМЕР_1 виданого 13 лютого 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому м. Іллічівська Одеської області, актовий запис № 34 (а.с.17) та копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 виданого 23.10.2019 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 842 (а.с.18).

Проти здійснення постійного догляду заявником за ОСОБА_2 останній не заперечує у своїй заяві від 25.06.2025 та підтверджує всі обставини вказані в письмовій заяві (а.с.40).

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_1 здійснює догляд за дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , готує йому їжу, купує медикаменти, продукти харчування, прибирає житло, постійно перебуває з ним, тощо (а.с.45-52).

Вказані обставини підтверджуються актом від 16.06.2025 року (а.с.55).

Копіями квитанцій, призначень лікаря, медичних досліджень ОСОБА_2 підтверджується, що ОСОБА_2 перебуває на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.61-68).

ІV. Оцінка Суду.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст.315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. Хоча за змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним, проте у судовому порядку можуть бути встановлені тільки ті факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб (якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

З матеріалів справи вбачається, що заявник, звертаючись до суду із заявою про встановлення факту постійного догляду за дідусем, посилається на те, що він є єдиною особою, який може здійснювати постійний догляд за дідусем, який відповідно до висновку №592 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.05.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує денного догляду, вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.16).

Згідно постанови Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами похилого віку, у тому числі і за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 6 жовтня 2021 року № 1040. Вказані нормативно-правові акти визначають порядок отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.

Факт постійного надання соціальних послуг (догляду) інвалідам та хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, може бути встановлений структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад за місцем проживання/перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі із дотриманням Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

Пунктом 3 ч.6 ст.13 цього Закону для фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до Закону України «Про соціальні послуги», передбачена можливість надання соціальних послуг з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачем соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями, проте для отримання відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг повинні бути включені до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні.

Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами похилого віку, у тому числі і за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №430, Порядком надання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року №1040.

Вказані нормативно-правові акти визначають порядок отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого реєстру.

У відповідності до вимог п.4 ст.264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

При визначені можливості розгляду справи у порядку цивільного судочинства судом було застосовано правовий висновок, зазначений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року по справі №560/17953/21.

Згідно змісту п.116, 117 Постанови неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вирішила за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

У даному випадку предметом дослідження суду є встановлення певного юридичного факту який встановлює правосуб`єктність особи як такою яка здійснює постійний догляд на безоплатній непрофесійній основі за своїм дідусем, що є необхідним для отримання заявником та підопічною особою соціальних державних гарантій. Заяв з боку заінтересованих осіб про наявність спору з цього приводу або відомостей про наявність позасудового розгляду вказаного питання до суду не надходило, тому розгляд справи здійснено у порядку Цивільного процесу.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11, 21-24).

ОСОБА_2 є особою похилого віку, йому виповнилось 74 роки.

Відповідно до копії висновку №592 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.05.2025, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує денного догляду, вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.16).

Проти здійснення постійного догляду заявником за ОСОБА_2 останній не заперечує у своїй заяві від 25.06.2025 та підтверджує всі обставини вказані в письмовій заяві (а.с.33).

Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_1 здійснює догляд за дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , готує йому їжу, купує медикаменти, продукти харчування, прибирає житло, постійно перебуває з ним, тощо (а.с.).

Вищевказаними доказами підтверджується те, що ОСОБА_1 здійснює догляд за дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , готує йому їжу, купує медикаменти, продукти харчування, прибирає житло, постійно перебуває з ним, тощо.

Копіями квитанцій, призначень лікаря, медичних досліджень ОСОБА_2 підтверджується, що ОСОБА_2 перебуває на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судом встановлено, що батьки заявника - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не можуть здійснювати постійний догляд за дідусем, оскільки самі хворіють та потребують сторонньої допомоги.

Так, мати заявника ОСОБА_3 , 24 липня 1974 року хворіє на гіпертонічну хворобу, II ступеня, ризик 2, частий кризовий перебіг, остеохондроз попереково крижового відділу хребта, стан нестійкої ремісії, що підтверджується копією консультативного висновку спеціаліста (а.с.31).

Батько заявника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 хворіє на пупкову грижу (стан після оперативного втручання 2018), остеохондроз, розповсюджена форма, з переважним ураженням шийного, попереково крижового відділу хребта, стан нестійкої ремісії, що підтверджується копією консультативного висновку спеціаліста (а.с.32).

Дружина ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 виданого 13 лютого 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому м. Іллічівська Одеської області, актовий запис № 34 (а.с.17) та копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 23.10.2019 року Чорноморським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 842 (а.с.17).

Отже, встановлення факту зайняття постійним доглядом заявником за дідусем, який за висновком №592 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 09.05.2025 потребує денного догляду, вдома, паліативного догляду вдома, отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить заявнику та підопічному отримати державні соціальні та інші гарантії.

Згідно з нормами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення заяви.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених стороною по справі в обґрунтування власної правової позиції, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Управління соціальної політики Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , здійснює постійний догляд на безоплатній непрофесійній основі за своїм дідусем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , який за висновком лікарсько - консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 перебуває на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Чорноморського міського

суду Одеської області М.І.Петрюченко