Справа № 948/760/24
Номер провадження 2-др/948/3/25
04.07.2025 Машівський районний суд Полтавської області у складі :
головуючого судді Косик С.М.,
за участю: секретаря Ткач Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка клопотання представника відповідачки-2 ОСОБА_1 адвоката Євграфової О.О. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Тетяна Володимирівна, до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про поділ спільного майна подружжя,
рішенням від 18.06.2025 року Машівський районний суд Полтавської області позов

ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Тетяна Володимирівна, до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про поділ спільного майна подружжя задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності на частину транспортного засобу ВАЗ 21058, 1986 року випуску, дата реєстрації 16.09.2022 на підставі договору купівлі продажу №5341/2022/3402709 та на частину причепу бортового, 2011 року випуску, дата реєстрації 19.04.2011. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Також вирішено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605,60 грн та судовий збір за забезпечення позову в розмірі 151,40 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 605,60 грн та судовий збір за забезпечення позову в розмірі 151,40 грн. Також скасовано арешт майна, накладений за ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 04.10.2024 року на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на транспортний засіб Volkswagen Golf, 2004 року випуску, дата реєстрації 20.10.2023 на підставі договору купівлі-продажу №10-46 від 19.10.2023 р. (а.с.170-176).

25.06.2025 року від представника відповідачки-2 ОСОБА_1 адвоката Євграфової О.О. надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення, у якому вона просить ухвалити додаткове рішення у даній справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог.

Заява мотивована тим, що за рішенням суду від 18.06.2025 року позов задоволено частково. Судом розглянуто справу по суті, але не було вирішено питання про розподіл судових витрат, які було понесено у зв`язку з розглядом даної справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу, які підлягали стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи по суті стороною відповідача ОСОБА_1 заявлялась вимога про компенсацію ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу але в рішенні при внесенні рішення дане питання не було вирішено, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

У даній заяві повідомлено про те, що з метою отримання правничої допомоги у даній справі ОСОБА_1 було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги, за яким було сплачено гонорар у розмірі 15 000,00 грн, на підтвердження чого надано квитанцію за листопад 2024 року та інші документи, що підтверджують надання правничої допомоги. Загалом адвокатом в рамках надання Тютюнник О.В. професійної правничої допомоги витрачено 18 год. 43 хв., а розмір суми за надану правничу допомогу станом на 18.06.2025 року становить 27 903,02 грн.

За вказаних обставин представник відповідачки-2 адвокат просить вирішити питання компенсації ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу (а.с.152-155).

03.07.2025 року від представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Батовського С.І. надійшли заперечення на заяву, у яких він просить відмовити у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Євграфової О.О. про стягнення судових витрат на правничу допомогу, оскільки позивачка з поданою заявою не погоджується зважаючи на таке.

Посилаючись на норми законодавства адвокат вказує на те, що склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги входить до предмету доказування у справі, а тому такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимим доказами. Стверджує, що всі судові витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

В даному випадку заявлена вартість виконаних робіт з огляду на малозначність та складність справи є неспівмірною, оскільки термін виконання робіт щодо усних консультацій, ознайомлення з матеріалами справи, оформлення і складання відзиву на позов, складення заперечень на відповідь на відзив, запитів, клопотань про виклик свідків, про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, повідомлень тощо не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг та розумності їх вартості.

Вважає, що при встановленні розміру гонорару повинна враховуватись складність справи. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Посилаючись на практику Великої Палати Верховного Суду зазначив, що саме наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Тоді як відсутність цих документів є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат.

При цьому, звернув увагу суду на те, що представником відповідача не надано доказів сплати ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 витрат на правову допомогу.

Адвокат зазначив, що при визначенін суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім цього зазначив, що ознайомившись з наданими представником відповідача доказами понесених витрат на правничу допомогу вважають, що зазначена відповідачем сума витрат на правову допомогу є завищеною, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

Також звертає увагу суду на те, що представником відповідача під час судових дебатів не заявлялося про намір подати до суду докази на підтвердження розміру понесених витрат, а тому зважаючи на вищевикладене підстави для відшкодування витрат на правову допомогу адвоката відповідача у розмір 15 000,00 грн відсутні (а.с.181-185).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд заяви повідомлялись належним чином та завчасно (а.с.164-167), представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Євграфова О.О. подала клопотання про розгляд справи без її участі та без участі відповідачки, також зазначила, що заяву підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с.168).

Інші учасники справи причини неявки не повідомили.

Суд уважає за можливе розглянути клопотання представника відповідача-2 - адвоката про ухвалення додаткового рішення за відсутності сторін, та дослідивши матеріали справи, зазначає таке.

Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Згідно ч.8. ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, у поданому представником відповідачки-2 ОСОБА_1 адвокатом Євграфовою О.О. у відзиві повідомила, що ОСОБА_1 понесено витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн, про що надала відповідну квитанцію та повідомила, що інші документи, що підтверджують надання правової допомоги будуть надані у ході судового розгляду справи. Вказану суму просила стягнути з позивачки (а.с.92,95 т.1).

В подальшому, 10.12.2024 року від адвоката Євграфової О.О. надійшли до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вона між іншим просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. Одночасно повідомила, що гонорар адвоката визначено за домовленістю із ОСОБА_1 відповідно до кількості виконаних дій, спрямованих на надання правничої допомоги, він є співмірним та розумним, враховуючи складність справи та витрачений адвокатом час. На підтвердження вказаних обставин повідомила, що в ході розгляду справи буде надано акт та розрахунок надання професійної правничої допомоги (а.с.178-180).

Так, рішення у справі прийняте 18.06.2025 року (а.с.151,170-176), при проголошенні вступної і резолютивної його частини, як відповідач-2 так і її представниця були присутні у судовому засіданні та документи на підтвердження факту понесених витрат на правничу допомогу представником відповідачки-2 було відправлено поштою 21.06.2025 року (а.с.152-162), тобто протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу представник відповідачки-2 до суду надала: договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 13.11.2024 року, на представництво інтересів відповідача-2 у справі № 948/760/24, укладений між адвокатом Євграфовою О.О. та відповідачкою ОСОБА_1 ; акт виконаних робіт, з якого вбачається, що загалом адвокатом в рамках надання ОСОБА_1 професійної правничої допомоги витрачено 18 год. 43 хв. та зазначено, що розмір суми за надану адвокатом професійну правничу допомогу станом на 18.06.2025 року сторонами погоджено в сумі 15 000,00 грн.; розрахунок витрат за професійну правничу допомогу надану ОСОБА_1 , де зазначено, що вартість 1 години роботи адвоката при наданні відповідної допомоги визначена за домовленістю сторін та становить 50 % від прожиткового мінімуму на 1 працездатну особу, встановленого діючим законодавством станом на 01.01.2024 року та наведено розрахунок за яким сума за надану професійну правничу допомогу станом на 18.06.2025 року становить 27 903,02 грн.

В матеріалах справи наявний ордер про надання правничої допомоги відповідачу-2 ОСОБА_1 адвокатом Євграфовою О.О. (а.с.96 т.1) та свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Євграфової О.О. (а.с.161 т.2).

Також надано квитанцію б/н від 13.11.2024 року згідно якої адвокат Євграфова О.О. від ОСОБА_1 прийняла суму коштів у розмірі 15 000,00 грн за представництво інтересів останньої у цивільній справі №948/760/24 (а.с.92 т.1).

У статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, зі змісту ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст. 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до чч.1,2 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ч.3 ст. 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

В даному випадку суд вважає, що здійснення відповідачкою витрат на правничу допомогу в цій справі підтверджується належними та допустимими доказами.

Разом з тим, вказані докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у визначеному відповідачкою розмірі 27 903,02 грнгрн.

Як уже зазначалось, у відзиві відповідачка -2зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок розміру витрат на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн. Про те, що вона очікує понести витрати на правничу допомогу фактично в більшому розмірі, не зазначала.

В заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідачки просить вирішити питання про стягнення з позивачки витрат на правничу допомогу в розмірі 27 903,02 грн, що істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку. При цьому, жодним чином не обґрунтовує та не доводить, що вона не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Жодних обставин, які б вказували на те, що відповідачка чи її представник не могли передбачити необхідність таких витрат, враховуючи, що всі вони стосуються передбачених законом процесуальних дій сторони, представниця відповідачки в заяві про ухвалення додаткового рішення не навела.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.

Ураховуючи наведені положення процесуального законодавства та беручи до уваги підтверджений матеріалами справи факт надання адвокатом Євграфовою О.О. професійної правничої допомоги відповідачці-2 у цій справі, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання професійної правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та результату її розгляду, приймаючи до уваги заперечення позивачки, оскільки позов задоволено частково, суд дійшов висновку про стягнення з позивачки на користь відповідачки-2 витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 10 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 270, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

клопотання представника відповідачки 2 ОСОБА_1 адвоката Євграфової О.О. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Тетяна Володимирівна, до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про поділ спільного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В іншій частині клопотання відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 14.02.2003, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач 2: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В., місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Суддя С.М.Косик