Справа № 603/166/25
Провадження №2/603/144/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 липня 2025 рокум. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Пасічника А.З.,

за участі секретаря судового засідання Лучкович Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Представниця Пархоменко М.А., яка діє на підставі довіреності №2602/25-01 від 26.02.2025, в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр»), звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №09.05.2024-100000082 від 09.05.2024 у розмірі 32 800, 00 грн, а також судові витрати.

В обґрунтування вимог представниця зазначила, що 09.05.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір (оферти) за № 09.05.2024-100000082, за результатами пройденої ідентифікації шляхом використання системи BankID Національного банку. Згідно умов договору позичальнику наданий кредит в розмірі 10 000,00 грн строком на 112 дні, за фіксованою процентною ставкою у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який наддається кредит, який не може бути збільшено в односторонньому порядку. Розмір денної процентної ставки становить 1,24 %. Разом з тим договором передбачена комісія, яка пов`язана з наданням кредиту 10 % від суми кредиту, що дорівнює 1 000,00 грн та неустойка -100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання зобов`язання. Відповідно до умов договору від 09.05.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 112 днів, які ОСОБА_1 09.05.2024 отримав. В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 32 800,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000,00 грн, процентів у розмірі 16 800,00 грн, комісії 1 000,00 грн та неустойки 5 000,00 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». З підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № №09.05.2024-100000082 від 09 травня 2024 року у розмірі 32 800, 00 грн, а також судові витрати.

Представниця ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явилася, разом з позовом заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, 14 липня 2025 року повторно не з`явився в судове засідання, не повідомивши про причини неявки, до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 14 липня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні обставини.

09.05.2022 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір (оферти) №09.05.2024-100000082 (далі - Договір), в підтвердження укладення якого сторона позивача надала: пропозицію про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії), заявку кредитного договору №09.05.2024-100000082 (кредитної лінії), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №09.05.2024-100000082 (кредитної лінії), інформаційне повідомлення позичальника а також паспорт споживчого кредиту, які відповідач підписав одноразовим ідентифікатором А876.

Відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки від 09.05.2024, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) ТОВ «Споживчий центр» підтвердило укладення з ОСОБА_1 кредитного договору №09.05.2024-100000082. Вказане підтвердження є невід`ємною частиною договору. За умовами договору ОСОБА_1 наданий кредит у сумі 10 000,00 грн, період користування кредитом 112 днів, дата повернення кредиту 28.08.2024, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Денна процентна ставка 1,24 %. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 10% від суми кредиту та дорівнює 1 000,00 грн. орієнтовна загальна вартість кредиту 23 848,68 грн, з них 13 848,68 грн загальні витрати за споживчим кредитом.

Разом тим за умовами договору передбачена неустойка 100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до заявки від 09.05.2024, що є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 09.05.2024 за посиланням https://sgroshi.com.ua/informaciya-o-companii, згідно ст. 11 ЗУ «Електронну комерцію». Реквізитами належного позичальнику платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 4149-62ХХ-ХХХХ-1344.

Пунктом 15 визначений спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ.

Контактний номер телефону, який вказаний у договорі та його додатках, та використовується позичальником для підписання та його укладення зазначений - .

Згідно з п. 6.7.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) позичальник підтверджує, що він уклав цей договір, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, та має здатність виконувати його умови.

ТОВ «Споживчий центр» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 10 000,00 грн, перерахувавши кошти в безготівковій формі через платіжну систему «Liqpay», що стверджується квитанцією від 09.05.2024, ID операції , згідно якої отримувач картка «VIZA 414962*44», призначення платежу «видача за договором кредиту №09.05.2024-100000082», сума 10 000,00 грн. Вказане також підтверджується наданою на виконання ухвали Монастириського районного суду Тернопільської області від 27 травня 2025 року відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-250605/78213-БТ від 10.06.2025, згідно з якою на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_2 (IBAN НОМЕР_3 ), на яку здійснено переказ коштів 09.05.2024 на суму 10 000,00 грн, ID платежу . Номер телефону клієнта відомий банку станом після 2024 року - НОМЕР_4 .

Згідно даних довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №09.05.2024-100000082 від 09.05.2024, заборгованість ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) по кредитному договору №09.05.2024-100000082 від 09.05.2024 складає: 10 000,00 грн основний борг, 16 800,00 грн проценти, 1 000,00 грн комісія, 5 000,00 грн - неустойка. Разом 32 800,00 грн. Проценти по кредиту нараховані за період з 09.05.2024 по 28.08.2024.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважаю, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи із такого.

В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст. 628 ЦК України).

У силу вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

У силу ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом .

У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приходжу до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 09.05.2024 року між сторонами укладений кредитний договір (оферти), за умовами якого відповідачу наданий кредит в сумі 10 000,00 грн, строком на 112 днів, що підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. ОСОБА_1 отримавши на банківський рахунок кредитні кошти, не виконав належним чином взятих на себе зобов`язань згідно з договором, чим порушив права ТОВ «Споживчий центр».

Станом на 31.03.2025 відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором щодо оплати боргу та не повернув позивачу борг за кредитним договором в розмірі 10 000 грн, комісію та нараховані проценти.

Щодо розміру нарахованих процентів за користування кредитом суд зазначає таке.

Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до умов договору сторони погодили таку сплату відсотків: процентна ставка фіксована незмінні процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, який не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка - 1,24 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 23 848,68 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 13 848,68 грн.

Згідно умов кредитного договору №09.05.2024-100000082 від 09.05.2024 встановлений графік платежів, зокрема: 05.06.2024, 03.07.2024, 31.07.2024 та 28.08.2024 в сумі 5 962,17 грн кожного разу, що становить 23 848,68 грн.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості видно, що ОСОБА_1 не здійснював жодного погашення кредитної заборгованості, зокрема споживач не сплачував грошові кошти на користь кредитодавця.

Так, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, встановлено, що за період з 09.05.2024 по 28.08.2024 було здійснено нарахування відсотків за користування кредитними коштами в сумі 16 800,00 грн.

Суд не погоджується із зазначеним розрахунком, зважаючи на таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Згідно з ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %.

Перехідні положення законопроєкту застосовуються в разі необхідності врегулювання відносин, пов`язаних із переходом від чинного правового регулювання до нового, яке впроваджується з ухваленням закону. При цьому перехідні положення мають відповідати приписам прикінцевих положень, що визначають особливості набрання чинності законом або його окремими нормами. Якщо закон містить норми тимчасового чи локального характеру, вони також включаються до перехідних положень законопроєкту.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що Закон №3498-IX встановив певний порядок його застосування і поступове зменшення максимальної денної процентної ставки за користування кредитом. Така дія закону у часі передбачає його безумовне застосування (з моменту набрання ним чинності) незалежно від умов, встановлених у договорах, строк дії яких не закінчився на момент набрання чинності змін до законодавства, у тому числі й тих договорів, строк дії яких продовжено після набрання чинності цими змінами. Це обґрунтовується тим, що умови договору в будь-якому разі не можуть суперечити вимогам закону. Відповідно, для усіх діючих договорів про споживче кредитування максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: у період з 24.12.2023 по 22.04.2024 (включно) 2,5%; у період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (включно) 1,5%; у період після 21.08.2024 - 1%.

Застосовуючи такий висновок до спірних у цій справі правовідносин, суд враховує, що кредитний договір №09.05.2024-100000082 укладений 09.05.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому вважає, що застосування позивачем 1,24% денної процентної ставки у період з 09.05.2024 по 28.08.2024, не відповідає умовам договору та вимогам закону, а тому під час розрахунку заборгованості відповідача за період із 09.05.2024 по 20.08.2024 включно, денну процентну ставку за договором необхідно застосовувати у розмірі 1,24 %, а у період з 21.08.2024 по 28.08.2024 включно необхідно застосовувати максимальний розмір денної процентної ставки, що не перевищує 1 % для вказаного періоду.

Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, керуючись розміром максимально встановленої ставки у відповідний період, а саме з 09.05.2024 до 20.08.2024 включно (104 календарних дні) за ставкою 1,24%, що становить 12 896,00 грн; з 21.08.2024 до 28.08.2024 включно (разом 8 календарних днів) за ставкою 1 %, що становить 800,00 грн, разом 13 696,00 грн.

Загалом сума невиконаного зобов`язання, що складається із тіла кредиту та процентів, становить 23 696 (двадцять три тисячі шістсот дев`яносто шість) грн.

При вирішення позовних вимог в частині стягнення комісії в сумі 1000,00 грн суд керується таким.

У пунктах 11 та 12 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №09.05.2024-100000082 (кредитної лінії) зазначено, що комісія, пов`язана з наданням Кредиту, становить 1000 грн.

У п. 8 відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №09.05.2024-100000082 (кредитної лінії) встановлена комісія, яка пов`язана з наданням кредиту 10 % від суми кредиту та дорівнює 1000,00 грн, яка розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні.

З наведеного пункту договору, комісія чітко визначена умовами договору, включена до загальних витрат за споживчим кредитом, що пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, її нарахування відповідає приписам ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», а розмір та ставка були узгоджені сторонами при укладенні договору.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

За таких обставин, суд, враховуючи наведені положення Закону України «Про споживче кредитування», вважаю, що позовні вимоги в частині стягнення із відповідача визначеної в договорі комісії в розмірі 1000,00 грн підлягають до задоволення.

Також за порушення умов кредитного договору позичальником кредитодавцем нарахована неустойка в розмірі 5000,00 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення неустойки, суд враховує, зокрема, що пункт 6.1. Закону України «Про споживче кредитування» передбачав, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Заборонялося збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширювалися, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Встановлювалося, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягали списанню кредитодавцем. Даний пункт виключено відповідно до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». На підставі змін, за договорами, укладеними з 24.01.2024, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Отже, застосовуючи редакцію Закону України «Про споживче кредитування», чинну на момент виникнення спірних правовідносин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 5000,00 грн підлягають до задоволення, оскільки з 05.06.2024 у відповідача був наявний обов`язок здійснювати платежі на виконання кредитного договору відповідно до графіку платежів, передбаченого п.9 Заявки кредитного договору №09.05.2024-100000082 від 09.05.2024 та він його не виконав, що свідчить про те, що позивач правомірно здійснював нарахування неустойки відповідно до п.9.1 Пропозиції про укладення кредитного договору та п.13 Заявки кредитного договору №09.05.2024-100000082 від 09.05.2024 в розмірі 100 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання визначеного графіком платежів.

Позивачем доведено позовні вимоги, а відповідачем не надано до суду обґрунтованих заперечень проти позову та доказів на підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що підлягають задоволенню.

Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами перед судом доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із ОСОБА_1 , а тому з останнього на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 09.05.2024-100000082 від 09.05.2024, яка в сукупному розмірі становить 29 696 грн, з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 13 696,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 1000 грн - заборгованість зі сплати комісії, 5000 грн - неустойка.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позов частково, відтак судовий збір слід стягнути з відповідача пропорційного до розміру задоволених вимог в сумі 2192,27 грн (2422,40 грн * 90,5% = 2192,27 грн).

Керуючись ст. 13, 76-78, 81, 137, 141, 263 - 265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість заборгованість за кредитним договором №09.05.2024-100000082 від 09.05.2024 у розмірі 29 696 (двадцять дев`ять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 00 коп, з яких 10 000 (десять тисяч) грн заборгованість по тілу кредиту, 13 696 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто шість) грн 00 коп. заборгованості за процентами, 1 000 (одна тисяча) грн 00 коп. комісія та 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати по справі в розмірі 2192 (дві тисячі сто дев`яносто дві) грн 27 коп. судового збору.

У решті позовних вимог відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, розрахунковий рахунок НОМЕР_5 , , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Головуючий суддя А.З Пасічник