Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/6317/24
Провадження №: 2/332/537/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Завіновської А.П.,

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,

за участю: представника позивача адвоката Лаврищева В.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача адвоката Андрієнко В.А.,

розглянувши в режимі відеоконференції, в судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою поданою адвокатом Лаврищевим Віктором В`ячеславовичем, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

01.11.2024 р. до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла наведена позовна заява, яка обґрунтована наступним.

26 грудня 2023 року, приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_1 , рухаючись по бульвару Зоряний в районі будинку № 8 Перший Запорізький тупик в м. Дніпро, керуючи автомобілем «Форд», д/н НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого продовжив некерований рух та здійснив наїзд на автомобіль «Вольво», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився на перехресті, після чого автомобіль «Форд», д/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, а пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження. За вказаним фактом у відношенні водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення та порушено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004856 (справа № 932/1937/24).

12.07.2024 постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні наведеної вище дорожньо-транспортної пригоди. Водночас провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП закрито, у зв`язку зі спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова суду набрала законної сили.

Таким чином, постановою суду встановлено вину ОСОБА_1 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у результаті якої було пошкоджено автомобіль «Вольво», д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 .

На час дорожньо-транспортної пригоди у відповідача був наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «Страхова компанія «ІНГО» № 217205650. Відповідно до умов вказаного полісу страхова сума за шкоду, заподіяну майну склала 160 000 грн., розмір франшизи 3 200 грн.

27.08.2024 АТ «Страхова компанія «ІНГО» виплатила позивачці суму страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну в розмірі 156 800 грн. (160 000-3 200).

Разом з тим, згідно до висновку експерта автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 9117 від 19.02.2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобілю «Vоlvo» V40CC, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого від ДТП, становить 556 148, 94 грн.

Отже, різниця між майновою шкодою та виплаченою сумою страхового відшкодування становить 399 348, 94 грн.

Крім того, за проведення та складання висновку експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ № 9117 від 19.02.2024 року, ОСОБА_2 сплатила 9 200, 00 грн.

Таким чином, загальна сума майнової шкоди, завданої відповідачем складає 411 748, 94 грн. (399 348, 94 грн.+3 200+9200).

Також позивачці внаслідок ДТП було завдано моральної шкоди, оскільки остання на протязі 10 місяців була позбавлена можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, що вимагало додаткових зусиль для організації життя, завдано душевних стражданням, що були викликані погіршенням якості належного їй майна, наявності дискомфорту, який був спричинений його пошкодженням, а тому даним правопорушенням їй була спричинена моральна шкода у розмірі 45 000, 00 грн.

З огляду на вказане, представник позивачки просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 411 748, 94 грн. та 45 000, 00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Вирішити долю судових витрат.

10.02.2025 року від представника позивачки надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій останній посилаючись на те, що після подання позовної заяви отримав акт виконаних робіт та рахунок на оплату від ПрАТ «Скандик Моторс» щодо оплати послуг зі зберігання автомобіля позивачки за період з 02.2024 року (після його транспортування евакуатором зі штраф майданчику ГУНП в Дніпропетровській області до СТО) по 01.2025 року на суму 14 400 грн., які 06.02.2025 року були оплачені позивачкою, просив також стягнути вказану суму з відповідача.

У відзиві на позовну заяву (запереченнях, додаткових поясненнях) відповідач ОСОБА_1 просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачка не надала доказів на підтвердження вартості проведеного ремонту автомобіля, що унеможливлює встановлення фактичного розміру, завданої їй шкоди, а в такому випадку відсутні підстави брати до уваги визначену оцінювачем вартість відновлювального ремонту, який визначено на час огляду пошкодженого автомобіля після ДТП, оскільки у такому разі звіт оцінювача не є визначальним доказом вартості відновлювального ремонту, оскільки у ньому зазначені лише можливі витрати, які можуть бути понесені в майбутньому. В свою чергу, після фактичного здійснення ремонту автомобіля, розмір збитку, про відшкодування якого просить позивачка, повинен визначатися як вартість затрачених на відновлювальний ремонт коштів, тобто як вартість реально витрачених матеріалів і проведених робіт. Крім того, вказував, що правильний розрахунок відшкодування повинен проводитися з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу та повинен виглядати наступним чином: 337 061, 04 грн. (вартість відшкодування з урахуванням фізичного зносу) - 156 800 грн. (сума страхового відшкодування) = 180 261, 04 грн. Стосовно позовних вимог про стягнення майнової шкоди в розмірі 14 400 грн., за оплату послуг зі зберігання автомобіля позивачки зазначав, що акт виконаних робіт № 6992 від 06.02.2025, не відповідає вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому є недопустимим доказом у справі.

Щодо моральної шкоди зазначав, що позивачкою не надано жодних доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між його діями та її моральними стражданнями, а також не зазначено обставин, з яких позивачка виходила, обраховуючи розмір моральної шкоди, та які докази це підтверджують. При цьому, вказував, що не погоджується з тим, що його дії або бездіяльність є наслідком душевних страждань позивачки, оскільки ДТП є ненавмисним правопорушенням, яке відбулося за складних погодних умов (ожеледиця). Крім того, одразу після ДТП він визнав свою вину та запропонував позивачці допомогу, яка полягала у ремонті її транспортного засобу на СТО «Тойота», де він працює, а також у наданні позивачці підмінного автомобіля на час перебування її транспортного засобу на СТО з метою проведення ремонту. Тобто, вважав, що позивачка у позовній заяві не довела і документально не підтвердила заподіяння їй душевних страждань, як і не довела наявності вини відповідача у її моральних стражданнях.

У відповіді на відзив представник позивачки адвокат Лаврищев В.В. зазначав, що ремонт автомобілю не було проведено і транспортний засіб до теперішнього часу перебуває у пошкодженому стані, а тому доводи відповідача з цього приводу є помилковими. Стосовно моральної шкоди вказував, що вона полягає в тому, що позивачка не може користуватися належним їй автомобілем, дорожньо-транспортна пригода нанесла їй психологічну травму, а тому моральна шкода підлягає стягненню з відповідача. Стосовно запропонованого відповідачем ремонту вважав, що ці дії була направлені на знищення доказової бази розміру завданої шкоди, з метою уникнення цивільно-правової відповідальності.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2024 року у вказаній справі відкрито провадження і її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 10 год. 30 хв. 28.11.2024 року. В подальшому підготовче судове засідання неодноразово відкладалось, останній раз на 10 год. 00 хв. 24.03.2025 р.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2025 року підготовче провадження по справі закрито і її призначено до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 15.04.2025 р. В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, останній раз на 14 год. 00 хв. 26.06.2025 р.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2024 року за заявою адвоката Лаврищева Віктора В`ячеславовича, який діє в інтересах ОСОБА_2 у справі вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , в межах заявлених позовних вимог в сумі 456 748, 94 гривень, в усіх банківських установах на території України на рахунках, що будуть виявлені Державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, крім рахунків зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, до розгляду справи по суті.

Позивачка ОСОБА_2 в дане судове засідання не з`явилась, надала повноваження на представництво її інтересів в суді своєму представнику адвокату Лаврищеву В.В.

З урахуванням думки учасників процесу, розгляд справи здійснено у відсутність позивачки.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити з підстав наведених у ній.

Відповідач та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні учасників справи, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

26 грудня 2023 року, приблизно о 07 год. 30 хв., ОСОБА_1 , рухаючись по бульвару Зоряному в районі будинку № 8 Перший провулок Запорізький в м. Дніпро, керуючи автомобілем «Форд», д/н НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , внаслідок чого продовжив некерований рух та здійснив наїзд на автомобіль «Вольво», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився на перехресті, після чого автомобіль «Форд», д/н НОМЕР_1 , допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, а пішохід ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження. За вказаним фактом у відношенні водія ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення та порушено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0004856 (справа № 932/1937/24).

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 липня 2024 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, але провадження у справі закрито, у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Постанова набрала законної сили 23.07.2024 (а.с. 101-102 т. 1).

Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2024 року ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і йому призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 (один) рік. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням строком на 1 рік. Вказаним вироком арешт накладений на «FordBA7/KNBAIG/5КНВР2», реєстраційний номер НОМЕР_1 скасовано. Речові докази, а саме автомобіль «VolvoV40CC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зберігався на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Дніпропетровській області повернуто власнику ОСОБА_2 Автомобіль «FordBA7/KNBAIG/5КНВР2» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що зберігався на території майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Дніпропетровській області повернуто власнику ОСОБА_1 (а.с. 40-41 т. 2).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу «VolvoV40CC», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 22-23 т. 1).

Транспортний засіб «VolvoV40CC», реєстраційний номер НОМЕР_2 був застрахований Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 212795122, страховик «СГ ТАС» (а.с. 24 т. 1).

Транспортний засіб «FordBA7/KNBAIG/5КНВР2», реєстраційний номер НОМЕР_1 був застрахований Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 217205650, страховик Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», вартість страхового відшкодування 160 000, 00 грн., розмір франшизи 3 200, 00 грн. (а.с. 28 т. 1).

На підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_2 була виплачена сума страхового відшкодування в межах полісу про обов`язкове страхове відшкодування АТ «Страхова компанія «ІНГО» на суму 156 750, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 27.08.2024 року (а.с. 112-115 т. 1).

Виходячи з висновку № 9117 експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 19 лютого 2024 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «VolvoV40CC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок від ДТП становить 337 061, 04 грн.; вартість відновлювального ремонту автомобіля «VolvoV40CC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , пошкодженого внаслідок від ДТП становить 556 148, 94 грн. (а.с. 116-124 т. 1).

До вказаного висновку додано калькуляцію вартості відновлювального ремонту, який склав 556 148, 94 грн. (а.с. 128-132 т.1).

Згідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 9117 від 05 лютого 2024 року ОСОБА_2 сплатила за експертне дослідження автомобіля «VolvoV40CC», реєстраційний номер НОМЕР_2 - 9 200, 00 грн. (а.с. 160 т. 1)

Відповідно до рахунку на оплату ПрАТ «Скандик Моторс» № Счт-000018 від 05 лютого 2025 року, акту виконаних робіт № 6992 від 06 лютого 2025 року, довідки про операцію № 1, позивачка оплатила послуги ПрАТ «Скандик Моторс» за зберігання автомобіля з лютого 2024 по січень 2025 року, на суму 14 400, 00 грн. Ці обставини не суперечать і довідці за вих. 17-06 від 16.06.2025 року(а.с 75-77 т. 2).

За приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2024 № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), який діяв на час ДТП, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За п. 22.1статті 22 Закону№ 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе за умови, якщо згідно із цим Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої, частини третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Системний аналіз статті 22 ЦК України частини другої статті 1192, статті 1194 ЦК України дозволяє дійти висновку, що реальними збитками, які підлягають відшкодуванню є саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу.

Отже, вартість відновлювального ремонту без урахування зносу - це ті збитки, які позивач мусить понести для відновлення свого порушеного права та втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а тому на користь позивача підлягає стягненню відшкодування саме вартість відновлювального ремонту без урахування зносу, а саме різниця між вартістю відновлювального ремонту без урахування зносу та виплаченим відшкодуванням (висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 02.02.2022 у справі № 757/54513/16).

Таким чином, посилання відповідача на те, що розрахунок шкоди повинен проводитися з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу є помилковими.

Не заслуговують на увагу і аргументи відповідача про те, що позивачка не надала доказів на підтвердження вартості проведеного ремонту автомобіля, що унеможливлює встановлення фактичного розміру, завданої їй шкоди.

Судом встановлено, що ремонт належного позивачці транспортного засобу на час розгляду даної справи не здійснено. При цьому, заявлені позивачкою вимоги про відшкодування шкоди, до якої віднесено і витрати, які особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права в майбутньому, відповідають вимогам ст. 22 ЦК України (висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 30.10.2019 року справа № 753/4696/16-ц, від 22.04.2019 року справа № 761/14285/16-ц).

За таких обставин, суд вважає доведеними позовні вимоги в частині заподіяної ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 399 348, 94 грн. (556 148, 94 грн. вартість відновлювального ремонту 156 800 грн. страхової виплати) та 3 200 грн. сума франшизи.

Стосовно витрат понесених позивачкою на оплату послуг експерта за проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 9 200 грн., то ці витрати підтверджуються квитанцію до прибуткового касового ордеру № 9117 від 05.02.2024, та є такими, що підлягають задоволенню.

Щодо доводів відповідача про безпідставність позовних вимог про стягнення 14 400 грн., за оплату послуг зі зберігання автомобіля позивачки через недопустимість доказів, зокрема акту виконаних робіт № 6992 від 06.02.2025, то суд зазначає наступне.

Так, надані представником позивачки на підтвердження позовних вимог в цій частині акт виконаних робіт № 6992 від 06.02.2025 року, рахунок на оплату № Счт -000018 від 05.02.2025 р., хоча і містить недоліки в оформлені, але можуть бути викликані тими обставинами, що вказане Товариство надає послуги з технічного обслуговування, а не зберігання транспортних засобів, з огляду на що у нього можуть бути відсутні відповідні бланки фінансової звітності.

Водночас ці недоліки є не суттєвими та такими, що усуваються даними щодо здійснення позивачкою на користь ПрАТ «Скандік Моторс» оплати за послуги зі зберігання автомобілю в розмірі 14 400 грн. (довідка про операцію № 1 на суму 14, 400, 00 грн.) (а.с. 77 т. 2).

Отже, суд вважає доведеними позовні вимоги в частині заподіяної ОСОБА_2 майнової шкоди в розмірі 426 148, 94 гривень, яка склалася: 399 348, 94 грн. (556 148, 94 грн. вартість відновлювального ремонту 156 800 грн. сума страхової виплати), 3 200 грн. сума франшизи, вартість послуг експерта за проведення автотоварознавчої експертизи - 9 200 грн., та 14 400 грн., вартість послуг за зберігання транспортного засобу позивачки на території ПрАТ «Скандік Моторс».

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

В постанові Верховного Суду від 21 квітня 2022 року у справі № 748/359/20 (провадження № 61-8641св21) зроблено висновок про те, що «будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним. Отже, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди одразу визначається потерпілим у позовній заяві, хоча остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом».

Як зауважує Верховний Суд у постанові від 7 квітня 2020 року по справі №572/3209/17, розмір грошового відшкодування моральної шкоди становить предмет оціночної діяльності суду та визначається залежно від визначених Цивільним кодексом України критеріїв з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Судом встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб позивачки отримав механічні пошкодження, що позбавило її можливості користуватися своєю власністю певний час, змусило здійснити певні заходи для корегування звичного способу життя. При цьому, суд враховує в цій частині позицію відповідача, який як встановлено судом пропонував позивачці здійснити ремонт транспортного засобу, надати підмінний транспортний засіб, а тому визначає суму моральної шкоди в розмірі 3 000 грн., як таку, що відповідає вимогам розумності і справедливості.

Заходи забезпечення позову у даній справі, вжиті на підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2024 року шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , в межах заявлених позовних вимог в сумі 456 748, 94 гривень, в усіх банківських установах на території України на рахунках, що будуть виявлені Державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, крім рахунків зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України, діють протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені частково, суд присуджує позивачці з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 291, 22 грн., та судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 551, 58 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 22, 23, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст. ст. 13, 76-82, 141, 212, 263-265, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовну заяву подану адвокатом Лаврищевим Віктором В`ячеславовичем, який діє в інтересах ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування майнової шкоди 426 148, 94 гривень, яка склалася: 399 348, 94 грн. - вартість відновлювального ремонту, 3 200 грн. сума франшизи, вартість послуг експерта за проведення автотоварознавчої експертизи - 9 200 грн., та 14 400 грн., вартість послуг за зберігання транспортного засобу на території ПрАТ «Скандік Моторс».

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 3 000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір 4 291, 22 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову 551, 58 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заходи забезпечення позову у даній справі, вжиті на підставі ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2024 року у справі ЄУН 332/6317/24, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , в межах заявлених позовних вимог в сумі 456 748, 94 гривень, в усіх банківських установах на території України на рахунках, що будуть виявлені Державною виконавчою службою або приватним виконавцем в процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову, крім рахунків зі спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, діють відповідно до вимог ч. 7 ст. 158 ЦПК України, протягом дев`яноста днів з дня набрання цим рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , рнкопп НОМЕР_5 .

Представник позивача: адвокат Лаврищев Віктор В`ячеславович, адреса: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_7 .

Представник відповідача: адвокат Андрієнко Вікторія Анатоліївна, 49044, адреса: м. Дніпро, пр. Д. Яворницького, буд. 34/36, рнокпп НОМЕР_8 .

Суддя: А.П. Завіновська