Провадження № 6/522/404/25
УХВАЛА

07 липня 2025 року Приморський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого - судді Шенцевої О.П.,

за участю секретаря Морозової О.П.,

розглянувши в залі суду в м. Одесі матеріали цивільної справи № 522/10074/15-ц за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

25 червня 2025 року до суду надійшло подання приватного приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Мотивує вимоги тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 68093222 щодо виконання виконавчого листа № 522/10074/15-ц, від 18.07.2018 р., виданий Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" борг за кредитним договором у сумі 195 054,80 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 4 970 674,51 гривень, а також судовий збір у сумі 1827 гривень.

10 січня 2022 року разом із відкриттям зведеного виконавчого провадження №68093222 виконавцем винесено наступні постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (2 шт.), про стягнення з боржника основної винагороди (2 шт.), про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника. Всі вищевказані постанови та виклик боржнику відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» були скеровані на адресу боржника, а також було направлено електронні та письмові запити до ДФС, МВС, ДМС, ДПС. В подальшому, представник боржника звернувся з заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження і звертався до судів з відповідними позовами та скаргами, що свідчить про обізнаність боржника у відкритті виконавчого провадження.

Рішенням від 12.06.2017 року Приморський районний суд м. Одеси задовольнив позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_2 у порядку поділу майна право власності на нежилі приміщення, але вказане рішення було скасоване та в задоволенні позову відмовлено. Між тим, речове право ОСОБА_2 на вказані приміщення припинено 22.07.2021 та 22.07.2021 на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2021 №1972 зареєстровано право власності на вище вказані нежилі приміщення за: ОСОБА_4 .

Враховуючи відсутність іншого майна, зареєстрованого за боржником, що унеможливлює виконання судового рішення, виконавець вважає, що стягнення має бути звернутим на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: частину нежилих приміщень (в літ. А), № 1-7, IX, X, XI групи нежитлових приміщень №43 , загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

До суду надійшло клопотання приватного виконавця Лановенко Людмили Олегівни про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке задоволено ухвалою суду.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що подання про звернення стягнення на майно боржника підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни перебуває виконавчий документ, а саме виконавчий лист № 522/10074/15-ц, від 18.07.2018 р., виданий Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" борг за кредитним договором у сумі 195 054,80 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 4 970 674,51 гривень, а також судовий збір у сумі 1827 гривень

Боржником вказане рішення суду не виконується.

Разом з тим, з матеріалів справи слідує, що 13 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі Банк) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 054-2008-1491, за яким позичальник отримав грошові кошти в іноземній валюті в розмірі 217579 дол. США на строк до 10 травня 2038 року із сплатою 1,45 відсотків річних за користування кредитними коштами з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно Графіку.

Одночасно в забезпечення зобовязань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №054-2008-1491-Р, за яким поручитель зобов`язалася перед Банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договоромю

У порушення умов кредитного договору позичальник не виконував зобовязання за договором та заборгованість за кредитним договором становить 195054,80 дол. США, в тому числі: за кредитом 7161,84 дол. США, зі сплати процентів 20802,11 дол. США, підвищені відсотки 1174,63 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту -165916,22 дол. США.

Рішенням суду першої інстанції позов Банку задоволено. Суд стягнув содірного з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 195054,80 дол. США, що за курсом НБУ еквівалентно 4970674,51 грн. та судовий збір в сумі 1827 грн. з кожного.

18 серпня 2016 року рішенням апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2016 року змінено й ухвалено нове рішення в частині вимог до поручителя. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки Банк не звернувся до суду з вимогою до поручителя про повернення кредиту протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, договір поруки є припиненим з 10 квітня 2015 року. Отже поручитель не порушив права кредитора, тому у відповідності до ст. ст. 15, 16 ЦК України його вимоги до поручителя не підлягають захисту судом.

30 травня 2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк`залишено без задоволення. Рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року залишено без змін.

10 січня 2022 року, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною за заявою стягувача відкрито виконавче провадження №68093222 по примусовому виконанню: виконавчий лист № 522/10074/15-ц виданий 18.07.2018 документ видав: Приморський районний суд м. Одеси про: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" борг за кредитним договором у сумі 195 054,80 доларів США , що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 4 970 674,51 гривень , а також судовий збір у сумі 1827 гривень .

10 січня 2022 року разом із відкриттям зведеного виконавчого провадження №68093222 винесено наступні постанови: про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (2 шт.), про стягнення з боржника основної винагороди (2 шт.), про арешт майна боржника, про арешт коштів боржника. Всі вищевказані постанови та виклик боржнику відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» були скеровані на адресу боржника, вказану у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_2 , рекомендованим поштовим відправленням №290.

Для повного та фактичного виконання рішення суду 10.01.2022 виконавцем було направлено електронні та письмові запити до ДФС, МВС, ДМС, ДПС.

17 січня 2022 приватним виконавцем у відповідь на заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, яка надійшла на адресу офісу приватного виконавця 17.01.2022 від представника боржника ОСОБА_1 адвоката Черненко В.О. надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження №68093222 з ідентифікатором доступу на електронну адресу вказану в заяві.

Також, боржник ОСОБА_1 звертався з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття ВП №68093222 до Київського окружного адміністративного суду та Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.07.2023 закрито провадження у справі №320/9795/23 про розгляд вище вказаної позовної заяви.

28 липня 2023 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Смолка О.В. звернувся з скаргою на рішення приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження №68093222 до Приморського районного суду м. Одеси. Ухвалою №522/10074/15-ц, провадження №4-с/522/67/23 від 16.10.2023 у задоволенні скарги відмовлено.

Вказані обставини вказують на обізнаність боржника у відкриття виконавчого провадження №68093222 та початок примусового виконання.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 27.09.2018 боржнику ОСОБА_1 належить: нежилі приміщення (в літ. А), №№1-7, IX, X, XI групи приміщень №43, 1/2 частина МЗК (прим. XIV, XVI), загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням від 12.06.2017 року Приморський районний суд м. Одеси задовольнив позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання за ОСОБА_2 у порядку поділу майна право власності на нежилі приміщення (в літ. А), №№1-7, IX, X, XI групи приміщень №43, частина МЗК (прим. XIV, XVI), загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Одеського апеляційного суду номер провадження: 22- ц/813/854/23, справа № 522/8663/17 від 27.04.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2017 року скасовано. В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нежилі приміщення (в літ. А), №№1-7, IX, X, XI групи приміщень №43, частина МЗК (прим. XIV, XVI), загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та припинення права власності ОСОБА_1 на нежилі приміщення (в літ. А), №№1-7, IX, X, XI групи приміщень №43, частина МЗК (прим. XIV, XVI), загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 відмовлено.

Приватний виконавець вказує, що згідно з постановою Одеського апеляційного суду номер провадження: 22-ц/813/854/23, справа № 522/8663/17 від 27.04.2023 право власності на нежилі приміщення (в літ. А), №№1-7, IX, X, XI групи приміщень №43, частина МЗК (прим. XIV, XVI), загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 належить боржнику ОСОБА_1 , однак згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 22.05.2025 речове право ОСОБА_2 на нежилі приміщення (в літ. А), №№1-7, IX, X, XI групи приміщень №43, частина МЗК (прим. XIV, XVI), загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 припинено 22.07.2021 та 22.07.2021 на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2021 №1972 зареєстровано право власності на вище вказані нежилі приміщення за ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відтак, нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме: нежилі приміщення (в літ. А), №№1-7, IX, X, XI групи приміщень №43, частина МЗК (прим. XIV, XVI), загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 набуло статус нерухомого майна право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, в зв`язку з чим, враховуючи невиконання боржником своїх зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, приватний виконавець змушений звертатися до суду із відповідним поданням.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно з частинами 10, 11 статті 440 Цивільного процесуального кодексу України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що з 01.01.2013 р. державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав на нерухоме майно, здійснюється шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 17.04.2020 р. (справа №1512/7803/2012 ).

Як слідує з матеріалів справи, іншого майна, зареєстрованого за боржником, наразі не має. А право власності на нежилі приміщення (в літ. А), №№1-7, IX, X, XI групи приміщень №43, частина МЗК (прим. XIV, XVI), загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 за боржником не зареєстровано в установленому законом порядку.

При цьому, рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства " Універсал Банк" борг за кредитним договором у сумі 195 054,80 доларів США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення складає 4 970 674,51 гривень, а також судовий збір у сумі 1827 гривень, досі залишається невиконаним.

Відповідно до положень Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішення суду (ст. 129 Конституції України).

Разом з цим, Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлено гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання.

При цьому, виконання будь якого рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

П. 34 рішення Європейського суду з прав людини, ухваленому 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, може застосовуватись судами як джерело права: «суд знову наголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень».

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для звернення стягнення на майно боржника, що є одним із заходів забезпечення виконання рішення суду.

Згідно з ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» після документального підтвердження належності боржнику на праві власності/ спеціальному майновому праві об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, заставлений третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. Арешт на подільний об`єкт незавершеного будівництва накладається з урахуванням особливостей, визначених абзацами другим - п`ятим частини першої цієї статті. У разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної в постанові від 10.02.2020 у справі № 676/1314/19: «Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно частини першої статті 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Статтею 10 Закону встановлено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом. Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

В постанові Верховного Суду від 16.03.2020 р. (справа №5023/197/12) зазначено, що звертаючись з відповідною заявою, державний виконавець (приватний виконавець) повинен надати докази на підтвердження того, що вказане право власності на нерухоме майно належить боржнику, але не зареєстроване в установленому законом порядку.

Виконавець має надати докази того, що боржник фактично є володільцем майна. Підтвердженням може бути свідоцтво про право на спадщину, договір купівлі-продажу нерухомого майна, рішення суду тощо. Тобто, головними умовами для задоволення подання виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, є такі: здійснення усіх передбачених Законом заходів для належного виконання судового рішення; відсутність у боржника грошових коштів або рухомого майна, завдяки яким можна задовольнити вимоги стягувача; наявність нерухомого майна та належних доказів, які підтверджують факт, що нерухоме майно за боржником не зареєстроване, однак зареєстроване за іншою особою; наявність належних доказів, які підтверджують факт, що боржник є «фактичним» власником майна; у випадках, передбачених законодавством, майно введено в експлуатацію.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 у справі №2-119/12.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, приватним виконавцем було вжито всіх передбачених діючим законодавством заходів примусового виконання рішення, однак у зв`язку зі свідомим невиконанням боржником своїх обов`язків, які він має змогу виконати та зобов`язань покладених на нього рішеннями судів, останні досі залишаються невиконаними, що у свою чергу має негативні наслідки для стягувача, оскільки реальне виконання рішення суду є однією із засад захисту прав людини в цілому.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2016 року, рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2016 року та постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року - є належними та допустимими доказами, які встановлюють фактичні обставини, викладені у поданні.

Водночас, в ході проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника ОСОБА_1 відсутні кошти в банківських установах, доходи, інше майно, на яке можна звернути стягнення для погашення боргу стягувачу.

За таких обставин, суд вважає, що подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 8, 50 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 440 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Звернути стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме: частину нежилих приміщень (в літ. А), № 1-7, IX, X, XI групи нежитлових приміщень №43 ,об`єкт житлової нерухомості: Ні. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 248, Опис: 1-коридор, 2-підсобне, 3-основне, 4-коридор,5- умивальня, 6-туалет, 7-туалет, 8-туалет, 9-основне, 10-коридор, 11-основне,ІХ- підсобне, Х-підсобне, ХІ-підсобне загальною площею 253,3 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя