Провадження № 2/202/985/2025
07 липня 2025 року Індустріальний районний суд міста Дніпра
у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,
за участю секретаря - Пеки Д.В.,
представника позивача - Букура М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,-
24 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, відповідно до якої просила суд: постановити судове рішення, яким визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість її ділової репутації ОСОБА_1 , - зокрема інформацію, поширену відповідачкою в заяві, надісланій до Державної служби з питань праці, щодо її комерційної діяльності; стягнути з відповідачки, ОСОБА_2 , на користь позивачки ОСОБА_1 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; судові витрати на відповідачку.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилаючись на те, що у період з 08.12.2023 року по 11.12.2023 року позивачу, ОСОБА_1 , стало відомо про поширення щодо неї недостовірної інформації шляхом подання ОСОБА_2 заяви до Голови Державної служби з питань праці про те, що Відповідачка у липні 2023 року працевлаштовувалася на роботу до ресторану Moshe, який перебуває під її керуванням у якості Фізичної особи-підприємця. Заклад розташований за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 1.
У своїй заяві відповідач обмовила її, зазначивши, що її офіційно не працевлаштували, мотивуючи війною, хоча ця особа позивачу не відома, жодного разу вона її не бачила та взагалі не наймала на роботу, тобто ніяких трудових, офіційних/неофіційних, робочих/позаробочих відносин з нею позивач не мала
Відмітила, дана інформація ОСОБА_2 нічим не аргументована та не підтверджена: так, до вказаної скарги не додано жодного документа чи доказу, котрий підтвердив би факт працевлаштування, виконання роботи, звільнення або навіть факту спілкування з керівництвом. Тож дана інформація підлягає спростуванню та визнанню недостовірною.
Поширена відповідачкою недостовірна інформація набула розголосу, є вагомою для громадськості і тим самим суттєво принижує її честь та ділову репутацію серед широкого кола осіб.
Вказала, що відповідачка посягнула на її конституційне право на повагу до честі та гідності.
Також зауважила, що дана інформація не є оціночними судженнями, оскільки така інформація поширена у формі подачі істинних фактів, які, нібито, дійсно мають місце.
В результаті неправомірних дій відповідачки суттєво погіршилось ставлення до позивача з боку оточуючих, близьких, родичів та друзів, які почали сумніватись в її чесності та порядності, все це, в свою чергу, негативно відобразилось на роботі, оскільки широке розповсюдження негативних, недостовірних відомостей про позивача підірвало її авторитет як чесної та порядної людини в очах її колег та працівників закладу.
З огляду на вищевикладене, впевнено стверджує, що в даній ситуації наявні всі складові правопорушення, що є підставою для задоволення позову.
Зазначила, що фактично відповідачкою було подано заяву, яка слугувала підставою для проведення перевірки у ресторані позивачки із завідомо неправдивими відомостями щодо порушення норм трудового законодавства.
Вважає, що таким чином порушено її права, гарантовані Конституцією України та законодавчими нормативно-правовими актами. Зокрема, це і слугує підставою для звернення до Суду, оскільки звернувшись із відповідною заявою до правоохоронних органів в особі Національної поліції України, її право не було відновлене.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 вересня 2024 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П.
В порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 02 жовтня 2024 року судом був направлений запит до відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 , відповідь з якого надійшла на адресу суду 29 жовтня 2024 року.
Ухвалою судді від 30 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі.
31.03.2025 року, на виконання ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 лютого 2025 року, від Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці надійшли копії матеріалів відносно ФОП ОСОБА_1 , котрі були сформовані/складені за наслідками звернення ОСОБА_2 , яке надійшло 15.11.2023 року вх. № М-3971-23а.
Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 26 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі.
Представник позивача судовому засіданні позовні вимоги підтримав з наведених в позові підстав та просив суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, оскільки місцезнаходження відповідача не відоме. Відзиву, заяв, заперечень до суду відповідачем не надано, у зв`язку з чим, враховуючи, що позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, та як вбачається із наданої позивачем інформації, ОСОБА_2 звернулася у зі скаргою до Голови Державної служби з питань праці, через систему електронного документообігу «Megaholis. DosNet», яка надійшла 15.11.2023 року вх. №М-397123а. В скарзі вказала, що у липні 2023 року вона працевлаштувалася на роботу прибиральницею до ресторану «Moshe» ФОП ОСОБА_1 «інн» НОМЕР_1 , який розташований по АДРЕСА_1 , щоб допрацювати до пенсії і отримати стаж. У вересні 2023 року для оформлення пенсії при спілкуванні з керівництвом остання дізналася, що її офіційно не оформлено на роботу, мотивуючи це війною. У даній скарзі відповідачка просить вжити заходів реагування та поновити її права на офіційну працю
За зверненням ОСОБА_2 , Державною службою з питань праці Південно-Східного міжрегіонального управління проведено позаплановий захід зі здійснення державного нагляду (контролю) з питань виявлення неоформлених трудових відносин.
Відповідно до наказу Державної служби з питань праці Південно-Східного міжрегіонального управління №373/ПС-ЗК від 06.12.2023 року, про проведення позапланового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю), заступнику начальника відділу з питань праці центрального регіонального управління інспекційної діяльності у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Клімчуку Олександру Вікторовичу, головному державному інспектору відділу з питань праці центрального регіону управління інспекційної діяльності у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Жолобнюку Дмитру Олеговичу провести у період з 08.12.2023 року по 11.12.2023 року позаплановий захід зі здійснення державного нагляду (контролю) у формі перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 код РНОКПП: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , та за фактичним місцем здійснення господарської діяльності у місті Дніпро з питань виявлення неоформлених трудових відносин.
Також, 08.12.2023 за фактичним місцем здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 , ресторан « ІНФОРМАЦІЯ_1 » виявлено, що у ресторані працює п`ять працівників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (повідомив, що працює офіціантом з 10.08.2022), ОСОБА_7 (бухгалтер ФОП ОСОБА_1 ). Працівники відмовилися надавати пояснення повністю або частково, посилаючись на Конституції України, що було зафіксовано засобами відеотехніки.
Новомосковським відділом державної виконавчої служби у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 17.04.2024 було відкрито виконавче провадження ВП № 74768377 (боржник ФОП ОСОБА_1 ), про що прийнято відповідну постанову, а також постанову про арешт коштів боржника.
За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).
Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Відповідно до ст.201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством.
Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.
Згідно зі ст.270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості.
Відповідно до ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Згідно зі ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі.
Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.
Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Статтею 280 ЦК України встановлено, що якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та/або моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.
Згідно зі статтею 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.
Частиною другою статті 16 ЦК України серед інших передбачені такі способи захисту цивільних прав та інтересів як: 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 9) відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Відповідно до ст.40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04. 2007 року №877-V, дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04. 2007 року №877-V, підставою для здійснення позапланових заходів є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Право звернення до Державної служби України з питань праці (Держпраці) мають громадяни України, іноземці, особи без громадянства та юридичні особи. Звернення можуть бути подані усно (під час особистого прийому) або письмово (поштою, через електронну форму на сайті, або особисто) з питань порушення трудових прав, невиплати заробітної плати, незаконного звільнення, та інших порушень законодавства про працю.
Щодо заявлених позовних вимог в частині визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість її ділової репутації ОСОБА_1 , - зокрема інформацію, поширену відповідачкою в заяві, надісланій до Державної служби з питань праці, щодо її комерційної діяльності, то суд виходить з наступного.
Судом встановлено, що відповідачкою було подано скаргу до Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці про порушення ФОП ОСОБА_1 правил оформлення трудових відносин, яка і слугувала підставою для проведення перевірки у ресторані позивачки.
Із доказів отриманих від Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці доказів, в кафе «Moshe» працює п`ять працівників без оформлення трудових відносин та за недотримання вимог частини першої ст.259 КЗпП України на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 107200 грн., який сплачений позивачкою.
Отже позивачем жодним чином не доведено в чому ж полягала недостовірна інформація, яка викладена в скарзі відповідачкою та така, що принижує честь і гідність та порушує право на недоторканість її ділової репутації, оскільки надані Південно-Східним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці докази доводить викладену в скарзі ОСОБА_2 інформацію, щодо неоформлених трудових відносин фізичною особою -підприємця ОСОБА_1 з найманими працівниками.
Відтак, виходячи з вищевикладеного суд вважає, у справі відсутні належні та достатні докази, щодо поширення відповідачем неправдивої та недостовірної інформації стосовно позивача, а тому не вбачає законних підставі для задоволення позовних вимог в цій частині у зв`язку з недоведеністю.
Оскільки зазначені позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є похідними від основної позовної вимоги, про захист честі, гідності та ділової репутації, в задоволенні якої судом відмовлено, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині позову.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ст. 76-83 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи із вищевикладеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.
Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в позові то судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 12-13, 76 - 81, 89, 137, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 280-282 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцятиденний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Л.П. Слюсар