Справа № 642/3848/25
Провадження № 2/642/1405/25
УХВАЛА

Іменем України

01 липня 2025 року м. Харків

Суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

УСТАНОВИВ:

До Холодногірського районного суду м. Харкова надійшла вищезазначена цивільна справа.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що зазначена заява подана з порушенням правил підсудності і підлягає передачі до належного суду.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про необхідність направлення вищевказаної цивільної справи за підсудністю до іншого суду з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Як зазначено у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача.

За загальним правилом, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 стаття 27 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Звертаючись до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовною заявою, позивач обґрунтовує територіальну підсудність її розгляду фактичним проживанням позивачки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Жодний доказів, що вказана адреса є зареєстрованим місцем проживання чи перебування ОСОБА_1 позивачка не надала.

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 01.07.2025 ОСОБА_1 зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 не значиться.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2024 у справі № справа № 554/7669/21, провадження № 61-5805сво23 визначено, що «положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності. Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання».

Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1526787 від 30.06.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що не належить до територіальної підсудності Холодногірського районного суду м. Харкова, а територіально відноситься до Калинінського району м. Горлівки.

Крім того, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1526547 від 30.06.2025 відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно ч. 9 ст.187 ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Фраза встановлений законом охоплює не лише правову основу існування «суду», а й дотримання судом конкретних правил, які регулюють його діяльність, і склад суду (Ezgeta v. Croatia, § 38; Pasquini v. San Marino, §§ 100-102).

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах "Верітас проти України", "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

За таких обставин та враховуючи те, що зареєстрованим місцем проживання позивачки є АДРЕСА_2 , дана справа не підсудна Холодногірському районному суду м.Харкова, подаючи позов позивачка обрала альтернативну підсудність відповідно до ст.28 ЦПК України, так як має неповнолітніх дітей, отже розгляд має здійснюватись Калінінським районним судом міста Горлівки (назву змінено на Кіндратівський районний суд міста Горлівки).

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду від 02.09.2014№ 2710/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ» змінено територіальну підсудність судових справ Калінінського районного суду м.Горлівки на Слов`янський міськрайонний суд Донецької області.

Відповідно до ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана ( ст. 32 ЦПК України)

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (частина перша статті 378 ЦПК України).

Тому зазначена заява даному суду не підсудна і підлягає передачі на розгляд за підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вулиця Добровольського, 2, Слов`янськ, Донецька область, 84122).

Керуючись ст.27,31,187 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів передати на розгляд за територіальною підсудністю до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вулиця Добровольського, 2, Слов`янськ, Донецька область, 84122).

Копію ухвали суду направити заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Холодногірський районний суд м. Харкова шляхом подання протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її постановлення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання апеляційної скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя А.М. Гримайло