Справа № 216/8130/21
провадження №2/216/141/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Чирського Г.М., за участю: секретаря судового засідання Смолдирева М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 цивільну справу у загальному позовному провадженні, за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіо Агро» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника на виробництві, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року позивач звернувся до суду з відповідним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю працівника на виробництві.

Позовна заява мотивована тим, що 15.01.2021 року ОСОБА_2 був прийнятий на посаду керівника лінійного ТО до товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро».

06.07.2021 року ОСОБА_2 та командир повітряного судна ОСОБА_3 на вертольоті МІ-2 UR-МАА вилетіли з м. Біла Церква в населений пункт Мала Кіндратівка Одеської області, для виконання авіаційних агрохімічних робіт. Після виконання зазначених робіт, директор ТОВ «Меридіан Авіа Агро» у телефонному режимі ознайомив екіпаж з наказом № 95-в від 14.07.2021 про відрядження до Херсонської області для виконання авіаційних агрохімічних робіт на об`єктах, які належать ДП «Альфа Фарм» та ДП «Євразія Агро».

17.07.2021 року о 05:27 год. був запланований виліт до населеного пункту Маячка Херсонської області. Після зльоту о 05:27 год вертоліт з невідомих причин впав та загорівся, внаслідок чого загинуло двоє членів екіпажу: ОСОБА_3 командир повітряного судна МІ-2 та ОСОБА_2 технік по вертольотах і двигунах повітряного судна, а вертоліт було повністю зруйновано.

Тимчасовим актом спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1/П, комісія визнала нещасний випадок з ОСОБА_2 пов`язаним з виробництвом. Позивач зазначає, що він втратив рідного сина, який був йому підтримкою та опорою, який піклувався про нього та допомагав. Позивач є інвалідом другої групи з ураженням опорно-рухового апарату, проживав разом з сином та перебував на його утриманні. У зв`язку зі смертю сина позивач постійно перебуває у нервовому стані, втратив інтерес до життя, відчуття втрати дорогої йому людини постійно пригнічує його, що негативно позначається на його психічному стані,біль того для батька нема більшого душевного страждання, ніж пережити сина. Із врахуванням викладеного позивач вважає, що достатньо підстав для стягнення з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю сина грошових коштів в сумі 500 000 грн., а тому просив стягнути з відповідача вказану суму, а також 10 000 грн витрат на правничу допомогу.

Згідно з автоматизованої системи документообігу суду цивільну справу було розподілено та передано судді Бутенко М.В.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Бутенко М.В. від 22.12.2021 року у даній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

21 червня 2022 року представник відповідача адвокат Ковальчук А.С. звернулася до суду з відзивом на позов, в якому просила відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначила, що згідно остаточного звіту за результатами розслідування авіаційної події з ПС Мі-2 UR-МАА 17.07.2021, затвердженого Національним бюро розслідування авіаційних подій та інциденті з цивільними повітряними суднами 24.12.2021, вбачається, що: «виходячи з вищевказаного ймовірно, після злету вертольоту на висоті близько 5-7 метрів, сонце засліпило пілота. Через сонячні промені на склі неминуче з`являються відблиски від променів сонця, які теж створили перешкоду огляду місцевості, у результаті чого пілот міг втратити орієнтацію в просторі»; «3.2. Причини: ймовірною причиною катастрофи зіткнення вертольоту Мі-2 UR-МАА з перешкодою (деревом) під час виконання зльоту, що призвело до руйнування конструкції вертольоту, його падіння та загибелі КПС та авіаційного техніка, став збіг наступних факторів: неправильний вибір КПС напрямку зльоту (зліт в напрямку перешкод); вплив зовнішнього середовища (сонця) під час зльоту вертольоту» (стр. 29 аб.аб.7-10); «Фактор: Людський та зовнішнє середовище» (стр. 29 аб.12). Згідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався (тимчасовий) від 27.08.2021, визначено, що причини нещасного випадку будуть встановлені за результатами досудового розслідування, що проводиться слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області, та за результатами технічної експертизи, що проводиться НБРЦА, однак станом на теперішній час розслідуванням нещасного випадку не встановлено протиправної поведінки та діянь відповідача. Позивачем не доведено належними та достатніми доказами факт заподіяння йому моральної шкоди, причинний зв`язок, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, 12 січня 2021 року між відповідачем та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Саламандра-Україна» було укладено договір № 42.1452001 обов`язкового страхового страхування членів екіпажу повітряного судна та іншого авіаційного персоналу, за яким передбачена страхова сума на кожну застраховану особу 300 000 грн. У день катастрофи директор ТОВ «Меридіан Авіа Агро» повідомив страхову компанію про страховий випадок, тобто фактично вчинив усі необхідні дії для отримання позивачем страхової виплати. Також представник відповідача зауважила, що позивачем не надано розрахунків розміру відшкодувань моральної шкоди. До того ж просила стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу.

Згідно розпорядження заступника керівника апарату Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу № 457/24 від 20.12.2024 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, в зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 з посади судді Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 03.12.2024 року № 3509/0/15-24, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2024 року справу передано для розгляду судді Чирському Г.М.

Ухвалою судді від 06.01.2025 року цивільну справу прийнято до свого провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 05.05.2025 року закрито підготовче провадження по цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 13 годину 30 хвилин 05 червня 2025 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Загрійчук Д.К. через «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи без участі Позивача та представника Позивача. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовільнити в повному обсязі.

Представник відповідача Ковальчук А.С. у судове засідання повторно не з`явилася, причин неявки суду не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та підтверджено письмовими матеріалами справи, що ОСОБА_1 являється батьком ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно копії трудової книжки, ОСОБА_2 з 15.01.2021 по 17.07.2021 працював на посаді лінійного ТО в ТОВ «Меридіан Авіа Агро».

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Центрально-Міським районним і місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Факт смерті також підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 2480 від 19.07.2021 року, згідно якого смерть ОСОБА_2 настала поблизу с. Зайве Миколаївської області.

Наказом № 32-ос від 17.08.2021 року звільнений з ТОВ «Меридіан Авіа Агро» у зв`язку зі смертю.

Актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався від 17.07.2021, затвердженого заступником начальника Головного управління держпраці у Київській області 27.08.2021, комісія із спеціального розслідування одноголосно визнала нещасний випадок з техніком по Від ПС ТОВ «Меридіан Авіа Агро» ОСОБА_2 пов`язаним з виробництвом як такий, що підпадає під дію пп. 12 п. 52 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 № 337. Керуючись п. 39 Порядку на ОСОБА_2 , як на особу, що користувалася транспортним засобом (вертоліт Мі-2 UR-МАА, заводський номер НОМЕР_3 , але не причетна до керування, комісія прийняла рішення скласти акт за формою Н-1/П Тимчасовий. Особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування будуть встановлені після отримання матеріалів досудового розслідування, що проводиться слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області, та матеріалів технічного розслідування, що проводиться НБРЦА.

Попереднім звітом за результатами розслідування авіаційної події (катастрофи) Національного бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами від 17.07.2021, встановлено, що будо проведено загальний огляд повітряного судна, місцевості, виявлено тілесні пошкодження двох членів екіпажу, пошкодження повітряного судна, метеорологічна інформація за прогнозом GАМЕТ та плат польоту. Технічне розслідування планується завершити у 4 кварталі поточного року (а.с.17-20).

24 грудня 2021 року комісією Національного бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами було складено остаточний звіт за результатами розслідування авіаційної події з вертольотом Мі-2 реєстраційний номер UR-МАА, експлуатант ТОВ «Меридіан Авіа Агро», що сталося 17.07.2021 в районі с. Зайве Миколаївської області під час виконання перельоту за маршрутом с. Зайве, м. Нова Одеса Миколаївської області с. Маячка Херсонської області, зі змісту висновку якого встановлено, що екіпаж мав чинні свідоцтва льотного персоналу та медичні сертифікати відповідно до встановлених вимог. Ймовірною причиною катастрофи є зіткнення вертольоту Мі-2 UR-МАА з перешкодою (деревом) під час виконання зльоту, що призвело до руйнування конструкції вертольоту, його падіння та загибелі КПС та авіаційного техніка, став збіг наступних факторів: неправильний вибір КПС напрямку зльоту (зліт в напрямку перешкоди); вплив зовнішнього середовища (сонця) під час зльоту вертольоту. Фактор: людський та зовнішнє середовище. Комісія дійшла висновку, що згідно статті 1. (49) Повітряного кодексу України ця подія класифікується як катастрофа.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно до ч.ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Таким чином, ч. 1 ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 5 Постанови від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку видів джерел підвищеної небезпеки (видів підвищеної небезпечної діяльності), суд, беручи до уваги особливі властивості предметів, речовин або інших.

Суд, приходить до висновку, що вертоліт слід віднести до джерела підвищеної небезпеки, а відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди позивачу, у зв`язку з цим, доводи представника відповідача, щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди з боку відповідача на користь позивача, є необґрунтованими.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Так, обговорюючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг душевних страждань позивача, у зв`язку зі смертю близької людини, враховує той факт, що дійсно позивач є батьком померлого; наслідки викликані заподіяною шкодою смертю найбільш близької людини; перенесені та діючі у теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю сина, час, що пройшов з моменту смерті близької людини та до моменту звернення до суду, вважає за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю сина, грошові кошти в сумі 250 000 грн., без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів і платежів, оскільки чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц (провадження № 61-14316св18).

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи відносяться витрати на правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням положень п.п. 1 п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на 1 січня календарного року.

Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 2,9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», з огляду на суму стягнутої моральної шкоди, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 2500,00 грн., що становить один відсоток ціни позову.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) дійшла висновку, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункти 107-109).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява № 19336/04).

Також у рішенні ЄСПЛ зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається з договору про надання правової допомоги № 3 від 01.10.2021, акту № 1 надання правової допомоги по договору про надання правової допомоги № 3 від 01.10.2021, квитанції № 119864 від 01.12.2021, позивачу було надано послуги правової допомоги, вартість яких становить 10 000 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, судом враховується обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, їх вартість, співмірність зі складністю цієї справи, та заперечення відповідача щодо доведеності в повному обсязі наданих позивачу послуг правничої допомоги у розмірі 10 000 грн., суд виходячи з критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, вбачає підстави для зменшення розміру суми заявлених витрат на правничу допомогу до 7000 грн.

На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1168, 1187 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 77, 81, 133, 137, 141, 264-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , моральну шкоду заподіяну смертю сина в розмірі 250 000 грн. без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн., а всього 257 000,00 грн. (двісті п`ятдесят сім тисяч гривень 00 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Меридіан Авіа Агро», , на користь держави судовий збір в розмірі 2500,00 грн. (дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.М. Чирський