ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

02 липня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1820/24

Головуючий у першій інстанції Майборода С. М.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/915/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Майбороди С.М. від 16 липня 2024 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований між сторонами 27.11.2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1682. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що сторони спору проживають окремо, спільне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини припинені, спільного господарства сторони не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя позивач вважав неможливим.

Оскаржуваним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.07.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволено. Судом розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 27 листопада 2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1682.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.07.2024 року скасувати, і ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 16.07.2024 року про задоволення позову про розірвання шлюбу з мотивів, наведених у оскаржуваному рішенні, ухвалено із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та із порушенням норм матеріального i процесуального права, а відтак, не може бути залишено в силі, та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, підлягає скасуванню. Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_2 на момент розірвання шлюбу було 53 роки, а ОСОБА_1 було 25 років, та бачились вони лише під час укладення шлюбу. За доводами апелянта, почуттів любові між ними не було від початку, вони ніколи не проживали разом, а шлюб укладався для отримання посвідки на проживання. ОСОБА_2 подала позов про визнання шлюбу недійсним, у зв`язку із фіктивністю шлюбу, оскільки вона перебувала вже в шлюбі на момент укладення шлюбу з ОСОБА_1 , про що йому було добре відомо, але цей факт він від суду приховав. Апелянт стверджує, що шлюб є фіктивним з моменту його реєстрації та є недійсним, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 31.05.1999 року, що підтверджується довідкою Кенгерлінського районного відділу реєстрації від 24.12.2024 року, і шлюб не розірвано. Апелянт вказує, що позивач пообіцяв винагороду та піти з нею до РАЦСу через 2 роки, і подати спільну заяву про скасування актового запису про шлюб, але натомість зник. Апелянту не відомо, де наразі перебуває позивач. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції. Апелянт вказує, що направлена 15.05.2024 року на її адресу: АДРЕСА_1 , ухвала Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.04.2024 року про відкриття провадження у справі №748/1820/24, повернулася неврученою з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою. У зв`язку з цим, апелянт не була повідомлена належним чином та не могла знати про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1 , оскільки перебувала за кордоном, що підтверджується копією закордонного паспорту ОСОБА_2 , та не могла надати суду свої аргументи щодо розгляду справи. Апелянт зазначає, що Чернігівським районним судом Чернігівської області належним чином не встановлено місце проживання/реєстрації відповідача та/чи її поштової адреси, і заходів щодо встановлення дійсного місця реєстрації та проживання ОСОБА_2 Чернігівський районний суд Чернігівської області не здійснив. Направлення судом кореспонденції за зазначеною позивачем у позовній заяві адресою, за якою відповідач не проживає, не можна вважати належним повідомленням про відкриття провадження та розгляд справи. Апелянт стверджує, що вона з 2022 року перебуває за кордоном, та за вказаною в позовній заяві адресою не проживає, що підтверджено відміткою про перетин державного кордону ОСОБА_2 в її закордонному паспорті (копія додається). Апелянт стверджує, що вона звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова із позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним. 14.03.2025 року Деснянський районний суд м.Чернігова у справі №750/816/25 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним, задовольнив в повному обсязі. Заочне рішення суду першої інстанції від 14.03.2025 року набрало законної сили 15.04.2025 року.

В судове засідання апеляційного суду учасники судового розгляду даної справи, які належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи (а.с.102,103,104) не з`явилися. Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Бредюка О.М. на адресу апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с.105).

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що сторони спору перебували у шлюбі, який було зареєстровано 27.11.2020 року Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №1682, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб (а.с.4).

Згідно довідки Слабинської сільської ради про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 17.01.2019 року (а.с.7).

Відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області від 23.04.2024 року, на запит Чернігівського районного суду Чернігівської області (а.с.11), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 17.01.2019 року.

Інших документів сторонами спору до суду першої інстанції подано не було.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.07.2024 року, задовольняючи позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції врахував мотиви, зазначені в позовній заяві про розірвання шлюбу, та із посиланням на приписи Сімейного кодексу України дійшов висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки між ними втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 16.07.2024 року про задоволення позову з мотивів, наведених в цьому рішенні, ухвалено із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та із порушенням норм матеріального i процесуального права, а відтак, не може бути залишено в силі, та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України, підлягає скасуванню, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.07.2024 року, і ухвалення постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_2 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом першої інстанції. Апелянт вказує, що направлена 15.05.2024 року на її адресу: АДРЕСА_1 , ухвала Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.04.2024 року про відкриття провадження у справі №748/1820/24, повернулася неврученою з відміткою відділення поштового зв`язку адресат відсутній за вказаною адресою. У зв`язку з цим, апелянт не була повідомлена належним чином та не могла знати про розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_1 , оскільки перебувала за кордоном, що підтверджується копією закордонного паспорту ОСОБА_2 , та не могла надати суду свої аргументи щодо розгляду справи. Апелянт зазначає, що Чернігівським районним судом Чернігівської області належним чином не встановлено місце проживання/реєстрації відповідача та/чи її поштової адреси, і заходів щодо встановлення дійсного місця реєстрації та проживання ОСОБА_2 Чернігівський районний суд Чернігівської області не здійснив. Направлення судом кореспонденції за зазначеною позивачем у позовній заяві адресою, за якою відповідач не проживає, не можна вважати належним повідомленням про відкриття провадження та розгляд справи. Апелянт стверджує, що вона з 2022 року перебуває за кордоном, та за вказаною в позовній заяві адресою не проживає, що підтверджено відміткою про перетин державного кордону ОСОБА_2 в її закордонному паспорті (копія додається).

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Порядок направлення та вручення судових повісток регулюється статтею 128 ЦПК України.

Відповідно до приписів ч.6 статті 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ч.7 статті 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Днем вручення судової повістки, згідно ч.8 статті 128 ЦПК України, є:

1) день вручення судової повістки під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо повістку надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Як вбачається із матеріалів справи (а.с.13-14), ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.04.2024 року було відкрито провадження у даній справі, та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

За встановленими обставинами у даній справі, рекомендоване поштове відправлення із копіями: ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24.04.2024 року, позовної заяви із додатками, які були направлені судом на адресу місця проживання ОСОБА_2 , зареєстровану у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , було повернуто на адресу Чернігівського районного суду Чернігівської області поштовим відділенням, із довідкою Укрпошти про причини повернення, а саме, проставлена у поштовому повідомленні відмітка: адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.16,17).

За правилами п.4 ч.8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Суд зобов`язаний вживати заходів щодо належного повідомлення учасників справи, зокрема, через вручення повісток, направлення листів, або використання інших засобів, які забезпечать отримання інформації.

Оскільки у розпорядженні суду була наявна інформація лише про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 , і альтернативних адрес (місця фактичного проживання, перебування, роботи, електронної пошти), номера телефону, тощо суду відомо не було, апеляційний суд дійшов висновку, що за даних обставин, направивши рекомендоване повідомлення із вказаним вище поштовим відправленням на адресу місця проживання ОСОБА_2 , зареєстровану у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами даної справи (а.с.16,17), суд першої інстанції вчинив всі необхідні дії щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Приймаючи до уваги наведене вище, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про її неналежне повідомлення про розгляд даної справи судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, і відповідно, дані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 16.07.2024 року, та ухвалення постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги зазначають, що ОСОБА_2 на момент розірвання шлюбу було 53 роки, а ОСОБА_1 було 25 років, та бачились вони лише під час укладення шлюбу. За доводами апелянта, почуттів любові між ними не було від початку, вони ніколи не проживали разом, а шлюб укладався для отримання посвідки на проживання. ОСОБА_2 подала позов про визнання шлюбу недійсним, у зв`язку із фіктивністю шлюбу, оскільки вона перебувала вже в шлюбі на момент укладення шлюбу з ОСОБА_1 , про що йому було добре відомо, але цей факт він від суду приховав. Апелянт стверджує, що шлюб є фіктивним з моменту його реєстрації та є недійсним, у зв`язку із перебуванням ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 31.05.1999 року, що підтверджується довідкою Кенгерлінського районного відділу реєстрації від 24.12.2024 року, і шлюб не розірвано. Апелянт вказує, що позивач пообіцяв винагороду та піти з нею до РАЦСу через 2 роки, і подати спільну заяву про скасування актового запису про шлюб, але натомість зник. Апелянт стверджує, що вона звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова із позовною заявою до ОСОБА_5 про визнання шлюбу недійсним. 14.03.2025 року Деснянський районний суд м.Чернігова у справі №750/816/25 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним, задовольнив в повному обсязі. Заочне рішення суду першої інстанції від 14.03.2025 року набрало законної сили 15.04.2025 року.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані вище доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.07.2024 року, та ухвалення апеляційним судом постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів ч.1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вищевказані обставини, на які у доводах апеляційної скарги посилається апелянт, не були предметом розгляду та дослідження суду першої інстанції. Заочне рішення 14.03.2025 року Деснянського районного суду м.Чернігова у справі №750/816/25, яким суд позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбу недійсним, задовольнив в повному обсязі, було ухвалено судом, у хронологічному розумінні, після ухвалення Чернігівським районним судом Чернігівської області оскаржуваного апелянтом рішення від 16.07.2024 року. Заочне рішення 14.03.2025 року Деснянського районного суду м.Чернігова у справі №750/816/25, у контексті приписів статті 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування оскаржуваного апелянтом рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16.07.2024 року, та ухвалення апеляційним судом постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.3 статті 367 ЦПК України, яка регламентує межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про її неналежне повідомлення про розгляд даної справи судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи, із наведених вище підстав, і відповідно, дані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 16.07.2024 року, та ухвалення постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В ході розгляду даної справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, у контексті приписів ч.3 статті 376 ЦПК України, або неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

Приймаючи до уваги наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, і відповідно до приписів норм права, які регламентують спірні правовідносини, ухвалив рішення по суті вимог позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Доводи апеляційної скарги, із наведених вище у даній постанові мотивів, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 16.07.2024 року, та ухвалення апеляційним судом постанови про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

За даних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2024 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 16 липня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: