Справа № 131/1795/24
Провадження № 22-ц/801/1559/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шелюховський М. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 рокуСправа № 131/1795/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О.Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Куленко О.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Іллінецький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року, постановлену місцевим судом під головуванням судді Шелюховського М.В., в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - Іллінецького відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця та внесення змін до актового запису про народження дитини,

встановив:

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи - Іллінецького відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця та внесення змін до актового запису про народження дитини.

Також позивачем разом з позовом було заявлено клопотання про призначення порівняльної судово молекулярно-генетичної експертизи, яке в подальшому (27 березня 2025 року та 20 травня 2025 року) було уточнено, в якому просила:

1. Призначити порівняльну судово молекулярно-генетичну експертизу ДНК на вирішення якої з метою повного та ефективного розгляду даної справи поставити питання:

1) Чи має дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кровну спорідненість з ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

2) Яка вірогідність того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є кровною родичкою для ОСОБА_2 ?

3) Чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рідною донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ? Порівняти з наявними даними у єдиній базі загиблих бійців ЗСУ ДНК профіль ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ДНК профілем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4) Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кровною для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?;

2. Проведення експертизи доручити експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру НДЕКЦ МВС України;

3. Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 4 ст. 252 ЦПК України зупинити провадження у справі;

4. Попередити експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків відповідно до ст. ст. 384, 385 КК України;

5. Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .

6. Зобов`язати Позивача ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 з`явитись у визначений експертами день та час для відібрання її біологічних зразків та малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення порівняльної молекулярно - генетичної ДНК експертизи.

7. Зобов`язати ОСОБА_2 на вимогу експерта з`явитися до Експертної установи для проведення судової порівняльно молекулярно-генетичної експертизи у час, визначений експертом.

Роз`яснити, що відповідно до положень ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертами необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

8. Для проведення порівняльної експертизи ДНК ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з ДНК ОСОБА_2 та ДНК Білозор ВВ. направити копію ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області разом із матеріалами справи.

9. На час проведення порівняльної судово молекулярно генетичної експертизи ДНК провадження у справі зупинити.

Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи - задоволено.

Призначено по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Іллінецький відділ Державної реєстрації Актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця та внесення змін до актового запису про народження дитини - судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (21021, Вінницька область, м.Вінниця, вул. В.Порика, 8).

На вирішення судової молекулярно-генетичної експертизи поставлено наступне питання:

- Чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України, загиблий ІНФОРМАЦІЯ_6 на війні, зареєстрований в АДРЕСА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ?

Зобов`язано проведення експертизи провести з сестрою загиблого ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язано ОСОБА_1 разом донькою ОСОБА_3 , а також відповідача ОСОБА_2 з`явитися до Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (21021, Вінницька область, м.Вінниця, вул. В.Порика, 8) у визначений експертом час, для відібрання необхідних зразків біологічного матеріалу для проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. При собі мати: паспорт, свідоцтво про народження дитини, ідентифікаційний податковий номер.

Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України.

Витрати за проведення експертизи покладено на позивача - ОСОБА_1 .

Роз`яснено сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі, зокрема про те, що у разі ухилення учасника справи, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також, яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Зобов`язано про день і час проведення експертизи повідомити сторін.

Надано в розпорядження експерта на час проведення експертизи матеріали цивільної справи №133/1795/24, провадження 2/131/476/2024 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Іллінецький відділ Державної реєстрації Актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства загиблого військовослужбовця та внесення змін до актового запису про народження дитини.

На час проведення експертизи провадження по справі зупинено.

Ухвала Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року мотивована тим, що заявлене клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи підлягає задоволенню, оскільки для з`ясування обставин, що мають значення для справи потрібні спеціальні знання в галузі генетики.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи, просила суд скасувати ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року та призначити порівняльну судово молекулярно-генетичну експертизу ДНК на вирішення якої з метою повного та ефективного розгляду даної справи поставити питання: 1. Чи має дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кровну спорідненість з ОСОБА_2 рідною сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ? Яка вірогідна їх спорідненість? 2. Чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рідною донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі наявних даних у єдиній базі загиблих МВС України, Яка вірогідність їх споріднення?; Проведення експертизи доручити експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру НДЕКЦ МВС України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом прийнято рішення про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи замість проведення порівняльної судово молекулярно-генетичної експертизи ДНК, яка була заявлена позивачем. Вважає, що визначена судом експертиза не призведе до очікуваних результатів, оскільки не буде проведено порівняльних досліджень кровного споріднення. Також покликається на те, що місцевий суд взагалі не вирішив клопотання про витребування документів, які на думку позивача необхідні для проведення вищезазначеної експертизи.

17 червня 2025 року від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Цимбалюка С.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він заперечив аргументи викладені в ній вказавши, що судом дотримані вимоги процесуального закону та останній прийшов до вірного висновку про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, заперечення викладені в відзиві на апеляційну скаргу, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач звертаючись до суду, зокрема, просила:

1. Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, загиблого ІНФОРМАЦІЯ_6 на війні, зареєстрованого в АДРЕСА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2. Виключити з актового запису № 242 від 31 жовтня 2018 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відомості ОСОБА_6 , як батька дитини;

3. Внести зміни до актового запису № 242 від 31 жовтня 2018 року про народження дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, уродження АДРЕСА_2 як про батька дитини. Змінивши прізвище дитини замість « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Вказані позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з квітня 2017 року по червень 2018 року були стосунки, від яких ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина ОСОБА_6 . Батьком дитини зі слів матері був записаний ОСОБА_6 . Проте вказує, що насправді батьком дитини ОСОБА_6 був ОСОБА_4 , який в свою чергу весь час визнавав та вважав її своєю. Оскільки, на думку позивача ОСОБА_4 є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , остання вважає за необхідне встановити вказане батьківство.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (частина друга статті 125 СК України).

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до частин першої-третьої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

За правилами статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).

Предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

Досягнення завдань цивільного судочинства забезпечується, зокрема, за допомогою доказування - одного із основоположних елементів правосуддя.

За приписами до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Серед джерел доказів, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є висновок експерта.

Висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч.ч. 1, 3 ст. 102 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Так, згідно ст. 143 ЦПК України, суд призначає експертизу для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань.

Згідно ч. 2 ст. 102 предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», з метою усунення недоліків і роз`яснення питань, що виникають у судовій практиці при призначенні та проведенні експертиз, вказано судам на неприпустимість призначення експертизи у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду (зокрема щодо вини, неосудності чи недієздатності особи тощо).

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є встановлення факту батьківства ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановляючи ухвалу про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для вирішення даного питання необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити обставини батьківства неможливо.

З вказаним висновком погоджується суд апеляційної інстанції, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи, а також узгоджується з вимогами чинного законодавства.

Враховуючи предмет позову, колегія суддів вважає, що призначення судом першої інстанції такої експертизи є доцільним та сприятиме всебічному та об`єктивному встановленню фактичних обставин справи.

Водночас покликання в апеляційній скарзі на те, що судом прийнято рішення про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи замість проведення порівняльної судово молекулярно-генетичної експертизи ДНК, яка була заявлена позивачем є неспроможним, з огляду на наступне.

Відповідно до п.23.2 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) основними завданнями біологічної експертизи є:

-установлення належності об`єктів тваринного та рослинного походження (далі - біологічне походження) до конкретного біологічного таксона (родини, роду, виду тощо), а також виявлення мікрооб`єктів зазначеного походження в будь-якій масі або на предметах обстановки місця події (предметах-носіях);

-установлення спільної родової (групової) належності декількох порівнюваних об`єктів;

-установлення належності об`єктів біологічного походження до одного цілого;

-визначення біологічних характеристик стану об`єкта, у тому числі зернових та зернобобових культур (стадії розвитку організму, причин та часу змін його стану, механізму пошкодження тощо);

-встановлення належності біоматеріалу (крові, слини, сперми, волосся, органів, тканин та окремих частин тіла) конкретній особі або виключення такої належності;

-ідентифікація особи;

-встановлення статевої належності біологічних слідів і об`єктів;

-встановлення спорідненості (родинних зв`язків);

-визначення ДНК-геному тварин та їх породний генотиповий склад.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» молекулярно-генетична експертиза (дослідження) - дослідження біологічного матеріалу людини, що здійснюється з метою отримання її геномної інформації.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» геномна інформація людини (далі - геномна інформація) - відомості про генетичні ознаки людини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно призначив судову молекулярно-генетичну експертизу замість порівняльної ДНК-експертизи, яка була заявлена позивачем, є неспроможними, оскільки відповідно до п. 23.2 Науково-методичних рекомендацій та положень Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», проведення молекулярно-генетичної експертизи якраз і охоплює дослідження, спрямовані на встановлення спорідненості та ідентифікацію особи шляхом аналізу ДНК. Таким чином, термін «молекулярно-генетична експертиза» є загальноприйнятим для позначення відповідного виду судового дослідження, а характеристика її як «порівняльної» лише деталізує процес встановлення спорідненості шляхом зіставлення ДНК-профілів, що не змінює правової природи експертизи і не впливає на її допустимість чи повноту у розумінні процесуального законодавства.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що визначена судом експертиза не призведе до очікуваних результатів, оскільки не буде проведено порівняльних досліджень кровного споріднення, не заслуговують на увагу, оскільки сама по собі судова молекулярно-генетична експертиза, згідно з чинними науково-методичними рекомендаціями та законодавством, передбачає можливість встановлення спорідненості між особами шляхом зіставлення їх ДНК-профілів, що і становить суть порівняльного дослідження. Термінологічне розмежування назв не змінює сутності дослідження, яке має бути проведене, а отже, зазначена експертиза є цілком придатним та ефективним засобом для встановлення фактів, що мають значення для справи.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час постановлення оскаржуваної ухвали місцевий суд допустив порушення процесуального законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в позовній заяві було заявлено клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи на вирішення якої поставити питання: 1. Чи є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, загиблий ІНФОРМАЦІЯ_6 на війні, зареєстрований в АДРЕСА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проведення вказаної експертизи доручити Вінницькому бюро судово-медичної експертизи.

Разом з тим, 27 березня 2025 року та 20 травня 2025 року повторно, позивачем подано клопотання про проведення порівняльної судово молекулярно-генетичної експертизи ДНК в якій просила:

1. Призначити порівняльну судово молекулярно-генетичну експертизу ДНК на вирішення якої з метою повного та ефективного розгляду даної справи поставити питання:

1) Чи має дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 кровну спорідненість з ОСОБА_2 , яка є рідною сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?

2) Яка вірогідність того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є кровною родичкою для ОСОБА_2 ?

3) Чи є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рідною донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ? Порівняти з наявними даними у єдиній базі загиблих бійців ЗСУ ДНК профіль ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з ДНК профілем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4) Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 кровною для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?;

2. Проведення експертизи доручити експертам Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру НДЕКЦ МВС України;

3. Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 4 ст. 252 ЦПК України зупинити провадження у справі;

4. Попередити експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків відповідно до ст. ст. 384, 385 КК України;

5. Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .

6. Зобов`язати Позивача ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 з`явитись у визначений експертами день та час для відібрання її біологічних зразків та малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення порівняльної молекулярно - генетичної ДНК експертизи.

7. Зобов`язати ОСОБА_2 на вимогу експерта з`явитися до Експертної установи для проведення судової порівняльно молекулярно-генетичної експертизи у час, визначений експертом.

Роз`яснити, що відповідно до положень ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертами необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

8. Для проведення порівняльної експертизи ДНК ОСОБА_3 , 30 жовтня 2018 року з ДНК ОСОБА_2 та ДНК Білозор ВВ. направити копію ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області разом із матеріалами справи.

9. На час проведення порівняльної судово молекулярно генетичної експертизи ДНК провадження у справі зупинити.

Отже, подання позивачем клопотання про призначення експертизи в новій редакції свідчить про уточнення та конкретизацію її вимог, а відтак може бути розцінене як відкликання або відмова від підтримання попереднього клопотання у його первинній редакції. Така процесуальна поведінка відповідає принципу диспозитивності та не суперечить положенням ЦПК України, що надають стороні право змінювати обсяг і зміст своїх процесуальних вимог до моменту їх вирішення судом.

Натомість місцевий суд взагалі не прийняв до уваги та не розглянув клопотання про призначення експертизи в новій редакції, чим фактично залишив без реагування останнє, яке відповідало вимогам процесуального законодавства та містило чітке обґрунтування, що мало істотне значення для всебічного, повного й об`єктивного з`ясування обставин справи, порушивши при цьому вимоги статей 12, 13, 43 та 259 ЦПК України щодо принципів змагальності, офіційного з`ясування всіх обставин справи та обов`язку суду надати оцінку всім заявленим сторонами клопотанням.

Поряд з цим колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.

Як вбачається з апеляційної скарги позивач просила скасувати ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року та призначити порівняльну судово молекулярно-генетичну експертизу ДНК.

Однак, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відтак, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості самостійно вирішувати питання про призначення експертизи по суті заявленого клопотання, оскільки таке повноваження належить виключно суду першої інстанції в межах здійснення розгляду справи, а апеляційний суд у разі встановлення порушення зобов`язаний скасувати ухвалу і передати справу для продовження розгляду, як це прямо передбачено пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України.

Отже, враховуючи викладене та обставини на які посилається ОСОБА_1 в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення в частині порушення судом першої інстанції норм процесуального права частково знайшли своє підтвердження.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення судової молекулярно-генетичної експертизи та зупинення провадження у справі з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Іллінецького районного суду Вінницької області від 20 травня 2025 року в частині призначення судової молекулярно-генетичної експертизи та зупинення провадження у справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (Іллінецького районного суду Вінницької області).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета