Справа №464/2095/25
пр № 2/464/1342/25
У Х В А Л А

24 червня 2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Конюха В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Бекерська О.І. 31.03.2025 звернулась в суд із позовом, в якому просила стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість з оплати послуг функціонування системи гарячої води та абонентського обслуговування з постачання гарячої води за період з 01.06.2022 по 31.01.2025 в розмірі 6 544,82 грн, пеню - в розмірі 172,66 грн, 3% річних - в розмірі 28,37 грн та інфляційні втрати - в розмірі 154,36 грн.

Ухвалою судді від 04.04.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» - Бекерської О.І. 02.06.2025 надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позову. Окрім цього, представник позивача просить повернути позивачу 50% сплаченого судового збору та вирішити питання про стягнення з відповідачів 50 % судового збору, сплаченого позивачем при поданні зазначеного позову. Також, у вказаній заяві просила судове засідання проводити у її відсутності.

У судове засідання, призначене на 24.06.2025, учасники справи не з`явились, а тому, відповідно до ч.3 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Принцип диспозитивності полягає, зокрема, у тому, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом приписів статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи наведене, оскільки представник позивача, відповідно до положень ст. ст. 49, 255 ЦПК України, відмовився від позову, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлено, відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, відтак провадження у справі слід закрити в зв`язку з відмовою позивача від позову.

Згідно із ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Статтею 142 ЦПК України визначений порядок розподілу витрат у разі закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Приписами ч. 3 ст. 142 ЦПК України встановлено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом цієї статті, позивач, який не підтримує позовні вимоги, набуває право на відшкодування судових витрат в разі, коли він звернувся до суду з позовними вимогами до відповідача, а відповідач після пред`явлення до нього позову задовольнив ці вимоги, тобто виконав вимоги позивача.

Судом встановлено, що заборгованість перед ЛМКП «Львівтеплоенерго» була погашена відповідачкою вже після пред`явлення позову та після відкриття провадження у справі, тобто позивач не підтримує свої позовні вимоги внаслідок їх задоволення.

Отже, оскільки подання заяви позивачем про закриття провадження у справі було зумовлено виконанням відповідачкою своїх зобов`язань, які були предметом позову, після відкриття провадження у справі судом, відтак судові витрати, про стягнення яких заявила представник позивача, підлягають стягненню із відповідачки відповідно до положень ч.3 ст. 142 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.142, 247, 255, 259-261 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

прийняти заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про відмову від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Провадження у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Повернути Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» (, місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул.Д.Апостола, 1) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, згідно з платіжною інструкцією №3 280 від 14.02.2025 АТ «УкрСиббанк», що становить 1 514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (, місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул.Д.Апостола, 1) 1514 (одну тисячу п`ятсот чотирнадцять) гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК