Справа № 487/2174/25
Провадження № 2/487/1704/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Притуляк І.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

02.04.2025 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява АТ «Універсал Банк» за якою представник позивача просила стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 16.02.2018 року, станом на 03.02.2025 рік, у розмірі 51321,42 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування позову вказала, що 16.02.2018 року, між позивачем та відповідачем укладено Договір про надання банківських послуг «Monobank», згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок № НОМЕР_1 . «Monobank» - це мобільний банк, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам) спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнта встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту «monobank» є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови та правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення.

Так, 16.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, підписавши анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, де спеціальним платіжним засобом є платіжна картка monobank. Своїм підписом відповідач прийняв пропозицію банку та погодився з тим, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк», таблицею обчислення і паспортом споживчого кредиту, що розміщені на сайті, складають договір про надання банківських послуг.

Відповідачу було відкрито банківський рахунок № НОМЕР_1 з встановленим кредитним лімітом у розмірі 40000 грн..

Як вбачається з Анкети-заяви, ОСОБА_1 у повному обсязі був ознайомлений з Умовами i правилами надання Банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, підтвердивши це власним підписом.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши ОСОБА_1 доступ до коштів на його картковому рахунку. Однак, відповідач свої обов`язки по поверненню кредитних коштів не виконує, у зв`язку з чим станом на 03.02.2025 року утворилась заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 51321,42 грн..

Вказані обставини слугували підставою для їх звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

10.04.2025 року представником позивача було подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, зокрема довідки про відкриття рахунку на ім`я ОСОБА_1 ; довідки про розмір встановленого кредитного ліміту станом на 16.02.2018 року; виписок про рух коштів по картці виданої ОСОБА_1 за період з 16.02.2018 року по 03.03.2025 року.

У відповідності до статей 174,178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї.

За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 16.02.2018 року між ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 в рамках проекту «monobank» було укладено Договір про надання банківських послуг, який представляє собою анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що ОСОБА_1 просить відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору та наведених у вказаній Анкеті заяві умов.

Погодився, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконати його умови.

Крім того засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем яка буде використовуватися ним для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно Договору.

Відповідно до Довідки про розмір встановленого кредитного ліміту від 10.02.2025 року, 16.02.2018 року ОСОБА_1 було відкрито у АТ «Універсал Банк» поточний рахунок № НОМЕР_1 та встановлено кредитний ліміт у розмірі 40 000 грн.

До позовної заяви банк додав Витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів. Загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток «Монобанк» та Покрокову інструкцію активації картки «Монобанк» та підписання УЕП умов і правил, які не містять відомостй про ознайомлення з ними відповідача.

Відповідно до Довідки про наявність рахунку від 08.04.2025 року, на ім`я ОСОБА_1 у АТ «Універсал банк» відкрито рахунок НОМЕР_2 картка НОМЕР_3 , (тип рахунку - чорна картка).

З руху коштів по картці НОМЕР_3 (рахунок НОМЕР_2 ) вбачається, що в період з 01.01.2020 08.04.2025 року, (в який також зараховано заборгованість за період з 16.02.20218 року по 31.12.2019 року) сума заборгованості становить 54 349,42 грн., при цьому сума витрат за вказаний період становить 169 755,22 грн., при сумі зарахувань 122 413,45 грн.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа першого цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 року ( справа № 342/180/17), викладено наступний висновок: «так у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18.02.2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18.02.2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20.02.2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

Верховний Суд у Постанові від 09.01.2020 року (справа № 643/5521/1) зазначив, що «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18.03.2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

На застосуванні означених правових позицій наголошено Верховним Судом і у Постанові від 18.05.2022 року (справа № 697/302/20) за позовом АТ «Універсал Банк» до фізичної особи про стягнення заборгованості.

Таким чином, судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку.

Так, у анкеті-заяві від 16.02.2018 року ОСОБА_1 просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов договору. Порядок повернення кредитних коштів, зокрема, строки та розміри здійснення періодичних платежів, розмір процентів за користування кредитними коштами та порядок їх сплати в анкеті-заві не встановлені, процентна ставка та відповідальність позичальника за невиконання умов договору не визначена.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, установлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, Банк не пред`явив, тоді як з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, а також з виписки по рахунку ОСОБА_1 щодо руху коштів вбачається, що в період користування кредитними коштами з 16.02.2018 року по 03.02.2025 року, відбувалося нарахування процентів позичальнику за користування цими коштами.

Однак, долучені до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток «Монобанк», в яких визначено умови користування кредитними коштами, порядок розрахунків, обумовлено сплату коштів за користування кредитними коштами, та визначено розміри і порядок застосування штрафних санкцій за неналежне виконання умов договору на які позивач посилається як на підставу для своїх позовних вимог, відповідачем не підписані, доказів його ознайомлення з цими документами позивачем не надано.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 не був ознайомлений з умовами та правилами обслуговування у АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг та вважає неприйнятними посилання позивача на те, що ці умови та правила є загальнодоступними та розміщені на офіційному сайті фінансової установи, оскільки такі твердження ґрунтуються на припущеннях, що є неприйнятним з огляду на приписи частини шостої статті 81 ЦПК України.

За таких обставин надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, загальні умови випуску та обслуговування платіжних карток «Монобанк», не є складовою укладеного сторонами договору та не визначають його суттєві умови, в тому числі щодо розміру процентів за користування кредитом, порядку та строків повернення кредитних коштів.

Враховуючи, що в анкеті-заяві від 16.02.2018 року розмір процентної ставки не визначений, строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, суд приходить до переконання, що нарахування позивачем процентів за користування ОСОБА_1 кредитними коштами, списання Банком внесених боржником в рахунок погашення кредиту коштів та зарахування цих коштів на погашення відсотків, є неправомірним та безпідставним та призвело до збільшення суми заборгованості за тілом кредиту за рахунок протиправно списаних банком відсотків.

Згідно з наданих позивачем розрахунку заборгованості, виписки про рух коштів по рахунку, всього позивач списав з рахунку відповідача за період з 16.02.2018 року по 03.02.2025 року 74814,91 грн. процентів за користування кредитом, що не передбачено укладеним сторонами Договором.

При цьому сума зарахувань грошових коштів, які були здійсненні відповідачем, за період зазначений у випискі з (16.02.2018 року по 03.02.2025 року) ставить - 122 413,45 грн., тоді як сума витрат, яка також місить в собі нараховані відсотки, становить 166 727,22 грн..

З огляду на встановлені судом обставини та умови кредитного договору суд вважає, що із суми витрат за весь період кредитування, яка обчислена позивачем і становить 166 727,22 грн. (станом на 03.02.2025 року) слід виключити суму, яка нарахована за відсотками за користування кредитом («списання відсоків»), яка становить 74814,91 грн..

За такого позивачем хибно розрахована заборгованість за тілом кредиту за рахунок його штучного збільшення через включення нарахованих відсотків за користування кредитом.

Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, суму зарахувань яка була здійснена відповідачем (122413,45 грн.), суд приходить до висновку що позивачем не доведено наявність заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» за кредитним договором станом на 03.02.2025 року у розмірі 51321,42 грн. і є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту), оскільки сума зарахувань перевищує суму витрат та відповідачем фактично виконаний обов`язок за підписаною ним анкетою-заявою, тобто заборгованість відсутня.

За таких обставин, у задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, ч.5 ст. 279, 280, 282, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», місцезнаходження: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19, код ЄДРПОУ 2113352.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя: І.О. Притуляк