Справа №: 398/4585/24
провадження №: 2/398/457/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"03" липня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Авраменка О.В.,

з участю секретаря судового засідання Міщенко С.А.,

позивача ОСОБА_1 та його представника адвоката Банковського О.Г.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Пасюка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрії, в режимі відеоконференції, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та з урахуванням збільшених позовних вимог просив стягнути матеріальну шкоду в розмірі 817 300,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 листопада 2023 року о 08 год 40 хв сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz Vito 120», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував позивач та автомобілем «Hyundai І30 PD FL WGN Comfort Plus AT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував позивач. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено страхову компанію ТДВ «Страхова Група «Оберіг». Згідно з актом огляду транспортного засобу від 08.11.2023 року був встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем «Hyundai І30 PD FL WGN Comfort Plus AT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у результаті ДТП. Постановою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2024 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розміру 850,00 грн. Відповідно до висновку експерта вартість ремонту належного позивачу пошкодженого автомобіля Hyundai І30 PD FL WGN ComfortPlus AT, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 1 362 297,46 грн, тобто вартість матеріального збитку завданого позивачу, як власнику автомобіля, внаслідок пошкодження в ДТП, яка сталася 05.11.2023 року, дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП і складає 848 900,00 грн. ТДВ «Страхова Група «Оберіг» виплато позивачу страхове відшкодування в межах лімітів в розмірі 150 000,00 грн, однак це не в повній мірі відшкодувало збитки. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Перфект Моторс» на цей час вартість автомобіля марки Hyundai i30 PD FL WGN НОМЕР_3 становить 967 300,00 грн. В подальшому автомобіль був проданий позивачем за 50 000,00 грн. Відповідач будь-які кошти не відшкодував. Внаслідок ДТП був повністю знищений автомобіль позивача та позивач отримав тілесні ушкодження, чим завдано йому моральну шкоду. У зв`язку із зазначеним просив стягнути з відповідача, матеріальну шкоду в розмірі 817 300,00 грн та моральну шкоди в розмірі 100 000,00 грн.

Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Пасюком В.В. подано відзив на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, в яких він просив відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтовано тим, що висновок експерта №172, яким визначено вартість автомобіля на момент ДТП, але при цьому вказано дату 22.10.2023 року, хоча подія ДТП мала місце 05.11.2023 року. Вважає, що визначення ринкової вартості «Hyundai І30 PD FL WGN Comfort Plus AT», судовим експертом Сумцовим С.С. є недостовірним, з огляду на ціну його придбання. Позивач вказує, що страхова компанія ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» виплатила ОСОБА_1 150 000,00 грн, страхового відшкодування, але при цьому не надано жодного доказу оплати такої суми. Якщо автомобіль знищений і вартість його відновлення більша за вартість самого автомобіля, то можливо сума страхового відшкодування була ю набагато більшою. З врахуванням виплаченої суми необхідно вираховувати від ціни, вказаної у договорі купівлі-продажу. Здійснюючи перевірку полісу страхування автомобіля «Hyundai i30 PD FL WGN Comfort Plus AT» було встановлено, що станом на 17.02.2025 року вказаний транспортний засіб позивачем був проданий іншій особі. Враховуючи це, позивач повторно намагається стягти із відповідача залишкову вартість автомобіля, яка на даний час не визначена. Щодо збільшення позовних вимог представник відповідача просив відмовити у позові повністю, оскільки відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту складає 1 362 297,46 грн, але при цьому вказано, якщо вартість відновлювального ремонту не менша за його ринкову вартість на момент ДТП, то вартість матеріального збитку дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП та складає 848 900,00 грн. Отже, вимога про стягнення вартості нового автомобіля станом на березень 2025 року в сумі 817 300,00 грн є протиправною та не ґрунтується на законі. Крім того не надано доказів того, що позивач, як власник пошкодженого транспортного засобу, погодився на визначення його фізичного знищення, н навпаки, позивач відчужив пошкоджений автомобіль. Враховуючи викладене, вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, яка є різницею між вартістю пошкодженого автомобіля станом на момент розгляду справи і страховою виплатою, оскільки позивачем не надано суду відомостей про вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, що має значення для визначення розміру реального збитку, заподіяного позивачу. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди тілесних ушкоджень зазначає, що наявність тілесних ушкоджень позивача не підтверджені жодним доказом, як немає жодних доказів і про подальше лікування начебто отриманих. Довідка з травмпункту засвідчує лише попередні діагнози, що потребують підтвердження фаховими лікарями. Крім того, якщо в результаті ДТП були завдані тілесні ушкодження, у такому випадку страхова компанія, крім матеріального збитку відшкодовує і шкоду завдану здоров`ю. Представником позивача подано відповідь на відзив, в якій зазначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню позивачу, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Ліміт відповідальності ТДВ «СТРАХОВА ГРУПА «ОБЕРІГ», відповідно до укладеного договору (поліс ЕР-213308598) від 09.02.2023 року, за шкоду, заподіяну майну становить 150 000,00 грн, що не покриває розмір заподіяної позивачу майнової шкоди. З матеріалів справи не вбачається, чи при зверненні до страхової компанії позивач визнав належний йому автомобіль фізично знищеним та чи згодний він був передати страховій компанії залишки транспортного засобу. Наданий розрахунок розміру страхового відшкодування свідчить про те, що він виконаний для випадку коли потерпіла особа не визнає належний йому автомобіль фізично знищеним і не погоджується передати його залишки страховій компанії. З виплаченим страховою компанією розміром страхового відшкодування позивач погодився. Відтак згода чи не згода позивача передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не покриває розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. При розгляді позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, доцільно врахувати глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок факту ушкодження здоров`я позивача, пошкодження належного йому майна, ступінь вини відповідача та із застосуванням принципів розумності іі справедливості.

Представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що в даній ситуації відсутні підстави для стягнення з відповідача розміру шкоди, яка відповідає вартості пошкодженого автомобіля станом на момент розгляду справи судом, оскільки позивачем не надано суду відомостей про вартість пошкодженого автомобіля після ДТП, що має значення для визначення розміру реального збитку заподіяного позивачу. Твердження позивача щодо того, що згода чи не згода позивача передати залишки транспортного засобу винній у його пошкодженні особі з огляду на те, що ліміт відповідальності страховика не покриває розміру заподіяної потерпілій особі шкоди, не має правового значення, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності не заслуговує на увагу. Вказана позиція могла бути застосована у випадку, коли витрати на ремонт транспортного засобу не перевищують вартість транспортного засобу до ДТП та у випадку наявності відомостей про вартість пошкодженого автомобіля після ДТП. Таких відомостей матеріали справи не містять. Навпаки позивач відчужив пошкоджений автомобіль. Таким чином, відшкодуванню підлягала б різниця між вартістю цього автомобіля до та після ДТП з урахуванням виплаченого страхового відшкодування, а оскільки до суду не надано відомостей про вартість автомобіля після ДТП, то позовні вимоги є недоведеними та вони не підлягають задоволенню. Вимога про стягнення 100 000,00 грн в якості моральної шкоди заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я, яка аргументована листками тимчасової непрацездатності також не підлягає задоволенню, оскільки надані на підтвердження в якості доказів листки тимчасової непрацездатності не підтверджують зв`язок між ДТП та перебуванням на лікарняному, адже, якби в результаті ДТП були б завдані тілесні ушкодження, то страхова компанія, крім матеріального збитку, відшкодувала б і шкоду здоров`ю потерпілій особі в результаті ДТП, однак такого не відбулось, що означає відсутність шкоди завданої здоров`ю позивача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити зазначивши, що після ДТП він спілкувався з відповідачем, який визнавав свою вину та погоджувався компенсувати витрати за пошкоджений автомобіль, однак з часом перестав відповідати на телефонні дзвінки та йому почали приходити від відповідача на телефон погрози. Страховою компанією йому виплачено 150 000,00 грн, однак автомобіль на момент ДТП був новий та відповідно до висновку експерта не підлягає відновленню, а тому він просить стягнути з відповідача 817 300,00 грн у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Крім того, йому було завдано моральних страждань, які він оцінює в розмірі 100 000,00 грн, оскільки під час ДТП з ним в автомобілі перебувала його дружина та старша донька, які зазнали тілесних ушкоджень, а також молодша донька, яка є особою з інвалідністю 3-ї групи та крім тілесних ушкоджень, ще зазнала психологічних, що виразились в страху сідати до автомобіля та їхати в ньому, який тривав 6-7 місяців і їм довелося з цього приводу звертатись до психолога. Після ДТП дружину і дітей забрала швидка медична допомога, а він залишився на місці ДТП, хоча теж отримав тілесні ушкодження. Після ДТП старша донька перебувала в лікарні більше тижня, а він з дружиною перебував на лікарняних більше двох тижнів, у дружини і досі фіксуються проблеми з шийним хребцем та є болі в колінних суглобах. Отримані ним та його сім`єю тілесні ушкодження від ДТП не підпадають під ушкодження середнього та тяжкого ступеню, а тому не відкривалось кримінальне провадження. За весь цей час відповідач жодного разу не поцікавився чи потрібна йому та його родині допомога. Залишки автомобіля він продав в березні 2024 року, тобто до подачі позову до суду, за 50 000,00 грн. Перш ніж продати залишки автомобіля він пропонував відповідачу придбати їх у нього за 15 000,00 доларів США.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат Банковський О.Г. просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що 05.11.2023 року сталось ДТП, під час якого постраждав автомобіль позивача, який на момент ДТП позивачем був придбаний за два дні, тобто був новий. Під час ДТП в автомобілі перебувала родина позивача, яка зазнала травм, як і сам позивач. Відповідач обіцяв здійснити певні відшкодування, але не здійснив ніяких виплат, навіть частинами. Надані позивачем пояснення під час судового розгляду щодо ушкоджень отриманих його сім`єю були вказані для того, щоб суд володів інформацією про збитки не лише позивача, але й його родини і про реакцію відповідача, який нічого не робив для компенсування витрат. Не вважає за необхідне підтверджувати доказами те, що відповідач нічого не компенсував, а вважає що це підтверджується фактом того, що на даний час позов перебуває в суді. Відповідач не надавав матеріальної допомоги, що є кінцевим результатом. Те, що позивач залишився на місці ДТП та приймав участь у складанні схеми ДТП та інших діях маючи забій грудної клітини, обумовлюється тим, що позивач перебував в шоковому стані. Висновків лікувального закладу ними не надавалось оскільки вважають, що довідки з травмпункту достатньо. Сума моральної шкоди зазначена саме за страждання позивача, в її розмір не включено його сім`я.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Пасюк В.В. заперечив проти позову та просив відмовити, зазначивши, що вимога про стягнення матеріальної шкоди є безпідставною та не ґрунтується на вимогах закону. Позивач приховав, що за 6 місяців до подачі позову продав автомобіль. Відповідно до висновку експерта ремонт автомобіля визнано недоцільним, оскільки вартість ремонту перевищує вартість транспортного засобу, тобто на момент висновку експерта автомобіль є фізично знищено, а тому порядок відшкодування повинен регламентуватись ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо позивач не згоден з висновком йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до ДТП та після ДТП. Позивач відмовився визнавати транспортний засіб фізично знищеним. Крім того, від страхової позивач отримав у відшкодування шкоди в розмірі 150 000,00 грн та в подальшому відчужив автомобіль. Позивач пропонував відповідачу придбати його автомобіль за 15 000 доларів США, а потім продав його за 50 000,00 грн, що в 15 разів менше, ніж він пропонував відповідачу. Відповідач дійсно винний у ДТП та не заперечує цього, але в цій справі відсутні підстави відшкодування шкоди, оскільки не надано докази вартості транспортного засобу після ДТП. Відшкодуванню підлягає саме різниця між вартістю до ДТП та після ДТП з врахуванням виплаченого страхового відшкодування, а оскільки позов не містить вартості після ДТП та не надано доказів сплати страховою 150 000,00 грн, то вказана позовна вимога не доведена та не підлягає задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди зазначає, що тілесні ушкодження не підтверджені жодним доказом, а лікарняні листки не підтверджують причинно-наслідковий зв`язок між ДТП та перебуванням на лікарняних. Якщо б позивачу було завдано тілесних ушкоджень, то за його зверненням страхова компанія компенсувала б йому шкоду завдану здоров`ю пов`язану з ДТП, однак позивач до страхової з цього приводу не звертався і не надав докази шкоди здоров`ю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг», належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки суд не повідомила письмові пояснення щодо суті спору не надала.

Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено.

Заслухавши пояснення учасників справа, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення проти нього, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.

05 листопада 2023 року о 08 год 40 хв сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes-Benz Vito 120», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував відповідач ОСОБА_2 та автомобілем «Hyundai І30 PD FL WGN Comfort Plus AT», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував та власником якого був ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Відповідно до постанови Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23.04.2024 року ОСОБА_2 , 05.11.2023 року о 08 год 40 хв, рухаючись по другорядній дорозі на т/з «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Козацький шлях, не надав перевагу у русі автомобілю «Нуundai І30, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі Козацький шлях під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого допустив зіткнення транспортних засобів з подальшим контактуванням із автомобілем «Chery Tiggo», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги п. 16.11 ПДР України. Зазначеною постановою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що саме порушення відповідачем правил дорожнього руху призвело до ДТП, в результаті якого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та як наслідок власникам таких транспортних засобів завдано шкоди.

Згідно з договором купівлі-продажу транспортного засобу №01/148783 від 01.11.2023 року ОСОБА_1 придбав автомобіль «Hyundai І30 PD FL WGN Comfort Plus AT» за 829 400,00 грн, що також підтверджується актом приймання-передачі від 01.11.2023 року та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Відповідно до висновку експерта №172 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження по заяві ОСОБА_1 від 13.11.2023 року, ринкова вартість автомобіля «Нуundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент ДТП становить 848 900,00 грн, при цьому, вартість відновлювального ремонту складає 1 362 297,46 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту не менша за його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку власнику автомобіля визначається такою, що дорівнює ринковій вартості на момент ДТП, а тому вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Нуundai І30» реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження в ДТП, яка сталася 05.11.2023 року, дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП, та складає 848 900,00 грн.

З листа судового експерта Сумцова C.С. №б/н від 18.02.2025 року вбачається, що при складанні висновку експерта №172 від 13.11.2023 року з визначення вартості матеріального збитку, яка завдана власнику автомобіля «Нуundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження в ДТП, яка сталася 05.11.2023 року, на сторінці 5 зроблена помилка в даті ДТП. Замість «Визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу на момент ДТП 22.10.2023 р», потрібно читати «Визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу на момент ДТП 05.11.2023 року». Розрахунки матеріального збитку, розрахунок вартості автомобіля проводились на дату ДТП 05.11.2023 року.

Також, листом від 13.06.2025 року судовий експерт Сумцов C.С. повідомив, що на підставі висновку експерта №172 від 13.11.2023 року визначити об`єктивно залишкову вартість (вартість остатків) автомобіля «Нуundai І30, реєстраційний номер НОМЕР_2 , неможливо. Вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (в даному випадку знос 0) перевищує ринкову вартість непошкодженого автомобіля (до ДТП) Свр = 1 362 297,46 грн, С = 848 900,00 грн. Провести розрахунок по годним до реалізації запасним частинам технічно неможливо. Єдиний варіант продаж автомобіля з документами на відкритому ринку по максимально більшій пропозиції.

Відповідно до листа територіального сервісного центру МВС №3542 від 23.05.2025 року, 02.11.2023 року за позивачем зареєстровано автомобіль «Нуundai І30, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 829 400,00 грн, який 02.03.2024 року перереєстрованого на іншого власника вартістю 50 000,00 грн.

З листа ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» №46329/1/ПЗ від 03.06.2024 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz Vito», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дату настання ДТП (05.11.2023 року) була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-213308598 від 09.02.2023 року та відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування по зазначеній події у розмірі 150 000,00 грн.

В судовому засіданні позивач підтвердив отримання страхового відшкодування в зазначеному розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За приписами ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ст. 1188 ЦК України).

У статті 1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (частина перша статті 1194 ЦК України).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі в редакції, що діяла на момент ДТП) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

До шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, належить, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (стаття 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (пункт 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, у разі встановлення судом, що відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищує його вартість на момент ДТП, тобто ремонт є економічно необґрунтованим, то стягненню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за мінусом страхового відшкодування.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.04.2025 у справі №467/1102/19.

При цьому, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за законом не має обов`язку здійснити страхове відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду.

В ході судового розгляду та на підставі досліджених судом доказів встановлено, що внаслідок порушення відповідачем правил дорожнього руху сталася ДТП, в результаті якої транспортний засіб позивача був пошкоджений та відповідно до висновку експерта вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля позивача до ДТП. При цьому, страховик (ТДВ «СГ «ОБЕРІГ») у межах ліміту страхового відшкодування, встановленого відповідним договором, виплатив позивачу страхове відшкодування по зазначеній події у розмірі 150 000,00 грн, однак цієї виплати недостатню для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, а тому останній зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зазначене спростовує заперечення представника відповідача щодо покладення саме на ОСОБА_2 обов`язку сплати вищезазначену різницю.

У випадку фізичного знищення транспортного засобу потерпілому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. При цьому, залишки можуть бути пораховані не лише експертом чи оцінювачем, а й бути підтвердженими іншими належними доказами, зокрема і договором купівлі-продажу.

До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах від 14.04.2022 року у справі №205/7747/18, від 09.12.2020 року у справі №759/5414/17; від 04.11.2020 року у справі №299/3583/15-ц; від 05.08.2020 року від №362/3680/17; від 14.07.2020 року у справі № 525/1592/18.

Позивачем на підтвердження вартості транспортного засобу після ДТП надано лист судового експерта Сумцова C.С. від 13.06.2025 року, відповідно до якого провести розрахунок по годним до реалізації запасним частинам технічно неможливо та єдиний варіант продаж автомобіля з документами на відкритому ринку по максимально більшій пропозиції. Крім того, позивачем надано лист територіального сервісного центру МВС №3542 від 23.05.2025 року, згідно з яким автомобіль «Нуundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 02.03.2024 року перереєстрованого на іншого власника вартістю 50 000,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що залишкова вартість транспортного засобу «Нуundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 50 000,00 грн.

Звертаючись з позовом, позивач обґрунтовував розмір матеріального збитку, спираючись на висновок експерта №172 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження, відповідно до якого вартість матеріального збитку, складає 848 900,00 грн. Збільшуючи суму до відшкодування, позивач на підтвердження своїх вимог надав суду інформаційну довідку ТОВ «Перфект Моторс», згідно з якою на цей час вартість автомобіля марки «Hyundai i30 PD FL WGN Style AT» становить 967 300,00 грн.

Оцінюючи зазначені докази, суд приходить до висновку, що інформаційна довідка ТОВ «Перфект Моторс», в силу ст. ст. 79, 80 ЦПК України, не є достовірним та достатнім доказом вартості транспортного засобу на момент розгляду справи, оскільки співставляючи зміст договору купівлі-продажу транспортного засобу №01/148783 від 01.11.2023 року на підставі якого позивач придбав автомобіль «Hyundai І30 PD FL WGN Comfort Plus AT» за 829 400,00 грн та зміст інформаційної довідки неможливо достовірно та беззаперечно встановити, що зазначені автомобілі за своїми технічними характеристиками, комплектацією та наявним обладнанням є аналогічними.

Зокрема, у договорі купівлі продажу зазначено про придбавання автомобіля «Hyundai … Comfort Plus …», а в довідці «Hyundai … Style …». При цьому, довідка містить опис засобів безпеки автомобіля, обладнання, інтер`єру та екстер`єру, мультимедіа та світла тощо. Водночас, договір купівлі продажу таких відомостей не містить.

В той же час, суд вважає належним, допустимим, достовірним та належним доказом вартості матеріального збитку висновок експерта №172, який за формою та змістом відповідає вимогам ст. ст. 102, 106, 108 ЦПК України.

Ураховуючи те, що розмір матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Нуundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження в ДТП, яка сталася 05.11.2023 року, дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП, та складає 848 900,00 грн (висновок експерта №172), цивільно-правова відповідальність винної особи застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» з лімітом відповідальності у сумі 150 000,00 грн, а також беручи до уваги продаж позивачем пошкодженого транспортного засобу за ціною у розмірі 50 000,00 грн, суд дійшов висновку про те, що розмір майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Нуundai І30», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 648 900,00 грн (848 900,00 грн 150 000,00 грн 50 000,00 грн).

За приписами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Суд враховує, що в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача, транспортний засіб, придбаний позивачем за декілька днів до ДТП, отримав такі механічні пошкодженні, які унеможливлюють його відновлення. Фактично покористувавшись декілька днів новим автомобілем, внаслідок протиправних дій відповідача, позивач був безповоротно позбавлений можливістю використання автомобіля за призначенням. Крім того, внаслідок ДТП позивач отримав травми, у зв`язку з чим змушений був звернутися до лікарні, що підтверджується відповідною довідкою від 07.11.2023 року.

В той же час, суд критично відноситься до наданих позивачем листків непрацездатності, оскільки з їх змісту неможливо встановити причини тимчасової непрацездатності позивача.

При цьому, суд враховує пережитий стрес і страх позивача у зв`язку з фактом ДТП, в момент якої автомобілі знаходились також його дружина і діти.

Отже, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням встановлених судом обставин справи та характеру спірних правовідносин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 40 000,00 гривень, що є достатнім та співмірним із тривалістю порушень прав позивача та характером завданої йому з боку відповідача немайнової шкоди, що буде відповідною, достатньою та справедливою грошовою компенсацією за отриману ним моральну шкоду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених вимог (75,01%) в розмірі 6 130,57 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 82, 141, 258, 259, 263 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 , адреса зареєстрованого (фактичного) місця проживання/перебування, як внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_7 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова Група «Оберіг» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, 14, ), про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 648 900 (шістсот сорок вісім тисяч дев`ятсот) грн 00 коп та моральну шкоду в розмірі 40 000 (сорок тисяч) грн 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6 130 (шість тисяч сто тридцять) грн 57 коп.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03 липня 2025 року.

Суддя О.В.Авраменко