Справа № 354/641/25
Провадження по справі № 2/354/390/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Ваврійчук Т.Л.

за участю секретаря судового засідання Старунчак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 24.04.2025 року звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (надалі-ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.07.2024 року о 14 год. 50 хв. ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Яремче по вул. Свободи не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку щоб мати змогу постійно контролювати його рух внаслідок чого допустив наїзд на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які переходили проїзну частину зліва на право. Постановою слідчого від 31.10.2024 року кримінальне провадження за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди було закрите у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. Постановою Яремчанського міського суду від 14.01.2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Після наїзду неповнолітній син позивача був доставлений каретою швидкої медичної допомоги у КНП «ІФОДКЛ ІФ ОР», де проходив стаціонарне лікування у період з 27.07.2024 року по 01.08.2024 року. Згідно висновку судово-медичного експерта №176 від 03.09.2024 року ОСОБА_2 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку та садна потиличної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» №55 від 26.06.2024 року, страхова сума за одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 320000,00 грн. Із урахуванням наведеного позивач вважає, що будь-яка шкода, заподіяна ОСОБА_2 в результаті ДТП має відшкодовуватись також страховиком. Про настання страхового випадку та відшкодування завданої неповнолітньому шкоди було повідомлено ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвокатом, зокрема у телефонному режимі та надіслано на електронну пошту супровідний лист, заяву про страхову виплату з додатками, що підтверджується долученими доказами. На момент звернення до суду завдану шкоду відповідачами не відшкодовано. Дана ДТП спричинила додаткові витрати, батьки неповнолітнього змушені були щодня їхати до м. Івано-Франківськ до лікарні, знервуватись та переживати, наявний причинний зв`язок між завданою шкодою і протиправними діями ОСОБА_3 , оскільки саме через винні дії відповідача ОСОБА_2 переніс сильний фізичний біль, він та його батьки опинилися у стресовій ситуації, що вплинула на спосіб життя родини, змусила докладати додаткових зусиль для покращення стану здоров`я. Значний час дитина перебувала у лікувальному закладі та потребувала сторонньої допомоги в елементарних щоденних потребах. Фізичний біль не пройшов і після виписки з лікарні головний біль продовжує нагадувати про отриману травму. Наслідком травмування є значне погіршення самопочуття дитини, тривожний сон, швидка стомлюваність, неможливість тривалий час бути зосередженим на заняттях у школі. З часу події ОСОБА_2 боїться переходити дорогу на пішохідному переході без сторонньої допомоги, боїться, що його зіб`є автомобіль, внаслідок чого дитина змушена відвідувати психолога. ОСОБА_3 за свої винні дії навіть не вибачився, та не відшкодував завдану шкоду. Із урахуванням викладеного позивач вважає, що неповнолітній ОСОБА_2 має право на отримання відшкодування завданої моральної шкоди, яку оцінює у розмірі 60000,00 грн. У зв`язку із невиконанням страховиком свого обов`язку з виплати страхового відшкодування наявні підстави для стягнення завданої шкоди із відповідачів у солідарному порядку. Із урахуванням наведеного позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідачів на його користь завдану неповнолітньому ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн з кожного, а також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 28.04.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

13.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у якому зазначено, що відповідач просить у задоволенні позовних вимог до страховика відмовити. У даній справі правовідносини виникли на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-221744735 від 26.06.2024 року. Оскільки позивачем не надано документів, що підтверджують розмір витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 (фіскальні чеки, квитанції, тощо), а згідно виписки неповнолітній перебував на лікуванні шість днів, то визначення розміру страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із лікуванням має здійснюватись відповідно до п.24.2 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року та становить 1600,02 грн, тобто 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку за кожний день лікування (1/30*8000(мінімальна заробітна плата згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»)х6 днів лікування). Відповідно до ст.26-1 вказаного Закону страховик відшкодовує потерпілому, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що підтверджується правовим висновком Верховного Суду у постанові від 06.07.2022 року у справі №161/5596/21. У даному випадку розмір страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я ОСОБА_2 , який підлягає до виплати страховиком становить 60,00 грн*5%/1600,02 грн). Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування не пізніше ніж через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. Заяву про страхове відшкодування подано позивачем 18.03.2025 року, а тому на момент подання позову строк для прийняття страховиком рішення щодо страхового відшкодування не закінчився, оскільки мав тривати до 19.06.2025 року. У зв`язку із цим ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» жодних прав позивача не порушено і підстави для подання позову були відсутні, як і підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Оскільки позивач звернувся до суду, рішення про здійснення страхового відшкодування буде прийняте відповідачем на підставі рішення суду у даній справі.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Степанова О.В. 26.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» подала відзив на позов, в якому вказала, що відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами. Факт дорожньо-транспортної пригоди мав місце, але участь ОСОБА_3 не була спричинена умисними або грубо недбалими діями. Відповідач співпрацював із поліцією, не перешкоджав оформленню пригоди, надавав пояснення, визнав вину у вчиненні ДТП з необережності, тобто не ухилявся від відповідальності та виявляв повагу до позивача. Зі сторони ОСОБА_3 не було будь-яких дій, що могли свідчити про намір завдати моральних страждань. Відповідач неодноразово звертався до позивача та його дружини з пропозицією допомоги, однак останні повідомили, що мають адвоката, який знає що потрібно робити. Твердження позивача про те, що ОСОБА_3 не вибачився за скоєне не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідач не заперечує, що моральна шкода ймовірно була завдана, однак позивачем не доведено, що дитина зазнає моральних страждань через головний біль, оскільки докази того, що дитина відчуває такий біль і він спричинений саме наслідками ДТП не подані, зокрема відсутні докази звернення до відповідних спеціалістів. Також позивачем не доведено, що у дитини тривожний сон, швидка втомлюваність, він відчуває страх при переході дороги і потребує сторонньої допомоги. Докази звернення до психолога із зазначеного приводу не подані. За таких обставин ОСОБА_3 вважає заявлений до стягнення з нього розмір моральної шкоди у сумі 30000,00 грн завищеним, необґрунтованим і таким, що не відповідає засадам розумності, справедливості і співмірності, та погоджується відшкодувати вказану шкоду у розмірі 5000,00 грн. Щодо витрат позивача на правничу допомогу, то відповідач згідний їх відшкодувати у розмірі 2000,00 грн, оскільки до позовної заяви не додано належних доказів того, що для аналізу обставин справи, судової практики надання юридичної консультації та оформлення позовної заяви адвокату знадобилось 22 години, а долучена квитанція форми ПО-Д2 не є розрахунковим документом, а форма квитанції скасована розпорядження Кабінету Міністрів України №317-р від 08.04.2025 року.

Ухвалою суду від 12.06.2025 року підготовче провадження у даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви міститься клопотання про розгляд справи у його відсутності у зв`язку із перебуванням на військовій службі.

Представник відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у судове засідання не з`явився, однак у відзиві міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Степанова О.В. подала через підсистему «Електронний суд» клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника із урахуванням поданого відзиву.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України суд розглянув справу у відсутності сторін без фіксації судового процесу технічними засобами.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази, суд встановив наступні обставини справи.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Відділом ДРАЦС Яремчанського МУЮ Івано-Франківської області 29.08.2011 року.

Відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №380 від 11.03.2025 року солдат ОСОБА_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у Навчальному центрі з 17.02.2025 року.

27.07.2024 року о 14 год. 50 хв в м. Яремче по вул. Свободи ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати його рух, чим допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які переходили проїзну частину зліва направо.

Постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.01.2025 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Як зазначено у постанові, кримінальне провадження за даним фактом постановою слідчого від 31.10.2024 року закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Вказана постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили 25.01.2025 року.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно висновку експерта №176 від 03.09.2024 року за результатами судово-медичної експертизи встановлено, що у неповнолітнього ОСОБА_2 мала місце закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку та садна потиличної ділянки. Вказана травма ділянки голови отримана від дії тупого твердого предмету, може відповідати терміну утворення, вказаному у постанові і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Відсутність перебування на лікуванні більше шести днів, не відповідає характеру встановленої травми голови, а тому не може бути підставою для зміни ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого КНП «ІФОДКЛ ІФ ОР» №11042/24 підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебував на стаціонарному лікуванні у період з 27.07.2024 року(дата госпіталізації) по 01.08.2024 року(дата виписки) із діагнозом ЗЧМТ. Струс головного мозку. Забій м`яких тканин потиличної ділянки голови.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-221744735 з терміном дії до 26.06.2025 року включно. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю-320000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну-160000,00 грн, франшиза-3200,00 грн.

18.03.2025 року адвокат Костромін Н.Р., яка представляє інтереси ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 22.01.2025 року, направила на адресу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заяву ОСОБА_1 від 14.03.2025 року про страхову виплату, в якій просила здійснити відшкодування моральної шкоди та витрат, пов`язаних із реабілітацією, завданих пішоходу ОСОБА_2 внаслідок наїзду транспортного засобу Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 , який мав місце 27.07.2024 року о 14.50 год у м. Яремче по вул. Свободи.

У додатках до вказаної заяви вказані: копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копія ордера; копія договору про надання правової допомоги; заява ОСОБА_1 про страхову виплату від 14.03.2025 року; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 ; копія постанови Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.01.2025 року; копія полісу № ЕР-221744735; копія полісу №ЕР-221745887; копія договору добровільного страхування ЦВВНТ№55; копія протоколу про адміністративне правопорушення від 18.11.2024 року; копія паспорта ОСОБА_1 ; копія ідентифікаційного номера ОСОБА_1 .

Згідно долученого до відзиву ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» розрахунку страхового відшкодування №13 від 29.04.2025 року за договором ОСЦПВ ЕР-221744735, постраждала особа ОСОБА_2 розмір витрат на лікування постраждалого становить 1600,02 грн, моральна шкода-80,00 грн. Розрахунок витрат на лікування проведений із урахуванням періоду перебування на лікуванні постраждалого, а саме: з 27.07.2024 року по 01.08.2024 року, кількості днів непрацездатності-6 днів, розміру мінімальної заробітної плати на дату події-8000,00 грн, у розмірі 1/30 від мінімальної заробітної плати, що становить 266,67 грн за 1 день. Моральна шкода розрахована у розмірі 5% від розміру витрат на лікування постраждалої особи.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами суд виходить з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із положеннями ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає серед іншого у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів .

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Відповідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Частиною другою ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого(ч.5 ст.1187 ЦК України).

За приписами ст.979 ЦК України договір страхування договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України «Про страхування», інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування).

Предметом договору страхування за ст.980 ЦК України є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Згідно зі ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року, чинного на момент настання страхового випадку(надалі-Закон №1961-IV), метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

У статті 5 вказаного Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 Закону №1961-IV передбачено, що страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 23.1 ст.23 Закону №1961-IV визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до положень ст.24 Закону №1961-IV у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Статтею 26-1 Закону №1961-IV передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Пунктом 35.1 ст.35 Закону №1961-IV передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його ; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Судом встановлено та підтверджується дослідженими доказами, що 27.07.2024 року відповідач ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Passat реєстраційний номер НОМЕР_1 в м. Яремче по вул. Свободи здійснив наїзд на неповнолітніх пішоходів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які переходили проїзну частину дороги.

Внаслідок наїзду автомобіля неповнолітньому ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та садна потиличної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Вина ОСОБА_3 у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 14.01.2025 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі 60000,00 грн позивач зазначив, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди його неповнолітній син зазнав фізичних та моральних страждань, перебував на стаціонарному лікуванні та певний час потребував сторонньої допомоги в елементарних щоденних потребах, наслідком травмування стало значне погіршення самопочуття дитини, тривожний сон, швидка стомлюваність, неможливість тривалий час бути зосередженим на заняттях, а також дитину переслідує страх повторення травматичної події, а тому він змушений відвідувати заняття із психологом.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 року у справі №752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 15.02.2023 року у справі №199/6521/19, де зазначено про те, що визначення розміру відшкодування залежить від таких чинників, як характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, і сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Тобто суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 05.12.2022 року у справі №214/7462/20, при визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, вказала, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 гривень, з 1 квітня - 8000 гривень.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає до стягнення зі страховика винуватця дорожньо-транспортної пригоди, суд із урахуванням положень ст.26-1 Закону №1961-IV, чинного на момент настання страхового випадку, приходить до висновку, що із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача слід стягнути 80,00 грн грошового відшкодування завданої неповнолітньому потерпілому ОСОБА_2 моральної шкоди, що визначена у розмірі 5% від нарахованої відповідачем страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 1600,02 грн, розрахунок якої проведений відповідно до норм ст.24 Закону №1961-IV.

Позивачем, окрім виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_2 не надано будь-яких інших доказів на підтвердження понесених витрат на лікування сина, а тому суд погоджується із правильністю виконаного відповідачем розрахунку страхового відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю.

Доводи позивача про солідарне стягнення завданої моральної шкоди із винуватця події та страхової компанії не узгоджуються із нормами діючого законодавства, оскільки при визначенні відповідальності страховика підлягають застосуванню норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає до стягнення із відповідача ОСОБА_3 суд враховує характер вчиненого ним правопорушення та його наслідки, вік потерпілого, те, що у результаті протиправних дій відповідача була завдана шкода здоров`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , який отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку та садна потиличної ділянки, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, зумовили необхідність стаціонарного лікування та призвели до вимушених змін у його житті, характер та обсяг душевних і моральних страждань постраждалого, яких він зазнав внаслідок наїзду на нього автомобіля та їх вплив на його психоемоційний стан, зокрема у вигляді появи страху перед можливим повторенням події.

Із урахуванням вищенаведеного, виходячи із вимог розумності, добросовісності та справедливості, суд приходить до висновку, що із ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача 20000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої неповнолітньому ОСОБА_2 внаслідок його травмування під час дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 27.07.2024 року.

Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З таких обставин, суд на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 слід задовольнити частково та стягнути із відповідачів на користь позивача моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 27.07.2024 року, а саме: з ОСОБА_3 у розмірі 20000,00 грн та з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у розмірі 80,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною шостою ст.137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п.п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до наведеного у позовній заяві попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу, розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 5000,00 грн.

На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн позивачем до позовної заяви додано:

-акт приймання-передачі наданих послуг професійної правничої допомоги за договором про надання правової допомоги від 22.01.2025 року, складений 17.04.2025 року, відповідно до якого адвокатом Костромін Н.Р., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001938, видане радою адвокатів Івано-Франківської області 27.02.2023 року надано наступні послуги професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства: аналіз фактичних обставин справи, аналіз судової практики, надання юридичної консультації, складання і оформлення позовної заяви про стягнення моральної шкоди(22 години)загальною вартістю 5000,00 грн. Вказаним актом Клієнт засвідчує, що послуги надані якісно, в повному об`ємі, претензій щодо наданих послуг немає, Адвокат засвідчує, що винагорода(гонорар) отримана від Клієнта вчасно і в повному обсязі;

-квитанцію, видану адвокатом Костромін Н.Р. 17.04.2025 року, відповідно до якої адвокатом отримано грошові кошти у сумі 5000,00 грн за консультацію та складання позовної заяви.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Дослідивши надані позивачем акт виконаних робіт та квитанцію про оплату витрат на професійну правничу допомогу, перелік наданих послуг і їхню вартість, суд приходить до переконання про доведеність та обґрунтованість заявлених витрат на відшкодування професійної правничої допомоги та вважає, що вони є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому підлягають до стягнення із відповідачів, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги, заявлені до відповідача ОСОБА_3 задоволено на 66,67%(20000х100%/30000), а вимоги, заявлені до ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на 0,27%(80х100%/30000), тому з ОСОБА_3 слід стягнути на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3333,50 грн(5000/100х66,67), а з ПрАТ «УСК«Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у розмірі 13,50 грн(5000/100х0,27).

Враховуючи те, що відповідно вимог п.2 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарг про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб підстави для стягнення із відповідачів судового збору відсутні.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , що діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди-задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 20000(двадцять тисяч) гривень 00 коп моральної шкоди та 3333(три тисячі триста тридцять три) гривні 50 коп витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 80(вісімдесят) гривень 00 коп моральної шкоди та 13(тринадцять) гривень 50 коп витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», місцезнаходження: 04050, вул. Глибочицька, 44 м. Київ, 9.

Повне судове рішення складено 07 липня 2025 року.

Головуючий суддя: Тетяна ВАВРІЙЧУК