Справа № 308/7226/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання - Майор Ю.В.,

за участі:

представника заявника - Михалків Б.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 поданою в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович звернулась в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Мотивуючи свої вимоги представник заявника вказує на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 28.10.2019 року. Факт родинних стосунків заявника з спадкодавцем підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , що видано Районним РАЦС міста Виноградів, Закарпатської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт зміни прізвища спадкодавця ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про шлюб (видане повторно), що видане виконавчим комітетом Тарнівецької сільської ради Ужгородського району, Закарпатської області, серія НОМЕР_2 від 21.04.2015 року, актовий запис № 20.

Вказує, що після смерті ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем залишилася її рідна донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідними витягами із спадкового реєстру.

Представник зазначає, що заявниця на день смерті матері фактично проживала з покійною матір`ю, що підтверджується довідкою № 4 від 19.04.2024 року, яка видана Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Шумна 34» відповідно до якої разом з покійною ОСОБА_3 у житловій квартирі у АДРЕСА_1 без реєстрації на момент смерті ОСОБА_3 проживали її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько спадкодавеці ОСОБА_4 , та син заявниці ОСОБА_5 .

Заявник звернулася із заявою про відкриття спадщини до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., який 08.04.2024 року зареєстрував спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, № витягу 76517097 від 08.04.2024 року.

Також приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. надано заявниці лист № 139/01-16 від 08.04.2024 року, яке адресовано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області, яким нотаріус повідомив, що позивачка ОСОБА_1 спадкову справу у встановленні законом строки не завела та рекомендує їй звернутися до суду для продовження строку для прийняття спадщини. Інших спадкоємців у покійної ОСОБА_3 не має.

Представник вказує, що заявник не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання з померлою матір`ю ОСОБА_3 , але його встановлення породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому спір про встановлення даного факту відсутній.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини необхідно для прийняття спадщини після смерті матері.

З посиланням на викладене просить суд встановити факт постійного проживання заявниці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Виклад позицій сторін по справі:

В судовому засіданні представник заявника заяву про встановлення факту підтримав з підстав зазначених у заяві. Надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. Просив суд задовольнити дану заяву.

Заінтересована особа - приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи наявна про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечує.

Заслухавши вступне слово представника заявника, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. (ч.1 ст.294 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а саме, у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах».

Відповідно до змісту статті 315 ЦПК України, судом можуть бути встановлені юридичні факти, зокрема, факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на день смерті останнього.

Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 29.06.1979 року ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , в графі «батько» вказано - « ОСОБА_6 » в графі «мати» вказано - « ОСОБА_7 », копія якого долучена до матеріалів справи.

Судом встановлено, що 16.08.1986 року Виконавчим комітетом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 21.04.2015 року, виданим повторно, копія якого долучена до матеріалів справи. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини « ОСОБА_9 ».

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Раково, Перечинського району Закарпатської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 28.10.2019 року, копія якого долучена до матеріалів справи.

Судом встановлено, що згідно довідки виданої головою ОСББ «Шумна-34» Владімір В. №4 від 19.04.2024 року, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 про що свідчать сусіди: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

З метою отримання спадкового майна після померлої ОСОБА_3 , яка заповіту не склала, заявник ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що згідно листа приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. від 08.04.2024 року №139/01-16, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , спадкову справу у встановлені законом строки не завела. Рекомендовано доньці, ОСОБА_1 , звернутись до суду для продовження строку на прийняття спадщини.

Нормативно-правове обґрунтування:

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є час смерті особи.

Згідно ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК Українидо спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Частиною першою статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Такий правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладений у постановах Верховного Суду: від 21 жовтня 2020 року в справі № 569/15147/17; від 18 листопада 2020 року в справі № 523/19010/15-ц; від 02 квітня 2021 року в справі № 191/1808/19; від 28 квітня 2021 року в справі № 204/2707/19.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Факт спільного проживання заявника ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_3 на час ЇЇ смерті підтверджується довідкою виданою головою ОСББ «Шумна-34» Владімір В. №4 від 19.04.2024 року, згідно якої вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 про що свідчать сусіди: ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що поданими заявником доказами доведено, що ОСОБА_1 постійно проживала зі спадкодавцем ОСОБА_3 на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 67 ЗУ «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем та оцінені судом.

Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17, від 07 червня 2022 року в справі № 175/4514/20.

Метою встановлення факту спільного проживання заявників зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 1ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем для заявника має значення для оформлення спадщини. Факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини не оспорюється, не спростовується та не ставиться під сумнів.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного її спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину, отже встановлення факту проживання заявника із спадкодавцем на момент її смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

За життя ОСОБА_3 яка хоч і не була зареєстрована у житловому будинку разом з заявницею, однак проживала у ньому до своєї смерті, що повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відтак суд дійшов висновку про задоволення вимог та встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 до дня її смерті.

Ураховуючи подані докази, відсутність даних про наявність спору про право, суд дійшов висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 на день смерті останньої є доведеним, тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 5, 6, 10, 263-265, 315-319, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 поданою в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 , заінтересована особа : приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини- задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Ужгородський міськрайонний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст.354, ст.355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Учасники справи:

Заявник : ОСОБА_1 (місце проживання : АДРЕСА_1 );

Заінтересована особа : приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Селехман Олександр Анатолійович (місце знаходження: 88000, м.Ужгород, вул. Собранецька, 8-4).

Дата складання повного тексту судового рішення у зв`язку із перебуванням судді у відпустці - 06.05.2025 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца