Справа № 128/107/21
Провадження № 22-ц/801/1560/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 рокуСправа № 128/107/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,

за участю секретаря судового засідання: Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

відповідач: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Стрижавська селищна рада Вінницького району Вінницької області

розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, про виселення, за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанку» - адвоката Роя Володимира Леонідовича на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 19 травня 2025 року, постановлену місцевим судом за головування судді Карпінської Ю. Ф.,

встановив:

У січні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, про виселення.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 19 травня 2025 року позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою представника позивача у судове засідання.

Не погоджуючись із такою ухвалою суду першої інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рой В. Л. оскаржує її в апеляційному порядку, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи скарги представник позивача вказує на безпідставність залишення позовної заяви банку без розгляду, оскільки таким правом суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. При цьому вказує, що норми процесуального законодавства не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду. Однак, звертаючись до суду із позовом, позивач просив розглянути справу без його участі у випадку неявки представника у судове засідання про що зазначено як в окремому клопотання, долученому до позовної заяви, так і прохальній частині позовної заяви.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу інші учасники справи не скористалися.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду не відповідає.

Як слідує із матеріалів справи ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 02 лютого 2021 року позовна заява банку прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою суду призначено підготовче засідання вперше на 01 березня 2021 року.

13 квітня 2021 року представником позивача подана заява про проведення підготовчого судового засідання без участі представника банку.

Надалі розгляд справи був відкладений з різних причин, однак, ухвалою суду першої інстанції від 17 листопада 2021 року провадження у даній справі було зупинене до набрання законної сили судового рішення у іншій цивільній справі №127/20194/21.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 25 вересня 2024 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 29 жовтня 2024 року.

У судове засідання 29 жовтня 2024 року учасники справи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, тому воно було відкладене на 20 листопада 2024 року.

У судове засідання 20 листопада 2024 року учасники справи не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, тому воно було відкладене на 16 грудня 2024 року.

16 грудня 2024 року Вінницьким районним судом Вінницької області постановлено ухвалу, якою явку представника АТ КБ «ПриватБанк» у підготовче засідання визнано обов`язковою, а підготовче засідання відкладено на 16 січня 2025 року.

У судове засідання 16 січня 2025 року представник позивача не з`явився, тому воно було відкладене на 27 лютого 2025 року. При цьому листом суду першої інстанції від 16 січня 2025 року АТ КБ «Приватбанк» направлено повторно копію ухвали суду від 16 грудня 2024 року.

Судове засідання, призначене на 27 лютого 2025 року, знято з розгляду у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному, про що свідчить відповідна довідка, наявна у матеріалах справи (т. 1, а.с. 242), та визначена наступна дата підготовчого засідання 02 квітня 2025 року.

Листом Вінницького районного суду Вінницької області від 03 березня 2025 року позивачу направлена ухвала суду від 16 грудня 2024 року, якою явку його представника визнано обов`язковою та судову повістку на 02 квітня 2025 року. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення АТ КБ «ПриватБанк» отримало судове поштове відправлення 17 березня 2025 року (т.2, а.с. 1). Належить зауважити, що це єдине рекомендоване повідомлення, яким підтверджується вручення позивачу судової ухвали від 16 грудня 2025 року від моменту її постановлення, жодних інших доказів з даного приводу у матеріалах справи немає.

У зв`язку із неявкою представника позивача та за клопотанням представника відповідачів підготовче засідання відкладене на 19 травня 2025 року.

Листом Вінницького районного суду Вінницької області від 02 квітня 2025 року позивачу направлена ухвала суду від 16 грудня 2024 року та судову повістку на 19 травня 2025 року. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення АТ КБ «ПриватБанк» отримало судове поштове відправлення 08 квітня 2025 року (т.2, а.с. 12).

Постановляючи 19 травня 2025 року ухвалу про залишення позовної заяви АТ КБ «ПриватБанк» без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що представник позивача у підготовчі засідання неодноразово (в тому числі двічі поспіль 02 квітня 2025 року та 19 травня 2025 року) не з`являвся, про причини неявки суд не повідомляв.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 частини 2 цієї статі, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 8 квітня 2010 року).

Під правом на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід розуміти право на "усне слухання". Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене сенсу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання особи, яка бере участь у справі, в тому числі позивача, зокрема частиною 5 цієї статті передбачено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про день, час та місце розгляду справи, а також відсутність заяви про розгляд справи за його відсутності.

Отже правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; не надходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами ст. 223, 257 ЦПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності (до такого правового висновку дійшла об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 05 червня 2020 року у справі №910/16978/19 та від 16 жовтня 2020 року у справі №910/8816/19).

При цьому, саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і лише в тому разі, якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Разом з тим, положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не передбачають вимоги про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду (дана правова позиція міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.06.2020 у справі №910/16978/19).

Положення ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України не пов`язують залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, будучи належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто, оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Як безумовно слідує із матеріалів справи представником позивача ще у квітні 2021 року подано заяву про розгляд підготовчого судового засідання без участі представника банку (т. 1, а.с.51). Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів вважає, доводи апеляційної скарги обґрунтованими, а висновки суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову АТ КБ «ПриватБанк» без розгляду помилковими. Такий висновок суду першої інстанції суперечить вищенаведеним нормам процесуального права та правовим позиціям Верховного Суду.

Відповідно ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Таким чином, оскаржувану ухвалу, відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, належить скасувати з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанку» - адвоката Роя Володимира Леонідовича задовольнити.

Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області 19 травня 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (Вінницький районний суд Вінницької області).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Ю. Береговий

Судді: О. В. Ковальчук

О. С. Панасюк