Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2568/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., за участю секретаря судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дидинська Богдана Миронівна, до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за закном,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дидинська Богдана Миронівна,звернулася в суд із позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за закном.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки - ОСОБА_2 .

Після смерті спадкодавиці залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 1.25 га, яка розташована на території Виноградівської міської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогоспродарського виробництва, яка належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі державного акта серії ІV-ЗК № 042588 від 22.12.1998 року, виданого на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації від 14.12.1998 року №653, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 760 . Друга ділянка пл. 0.09 га, яка належала матері позивачки на підставі цього державного акта згідно договору купівлі-продажу від 01.05.2001 року продано ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, оскільки була зареєстрована на АДРЕСА_1 , а фактично проживала з матір"ю та вітчимом у будинку на АДРЕСА_2 .

Вітчим ОСОБА_4 подарував позивачці 1/2 частку будинку за вказаною адресою, що підтверджується договором дарування від 20.03.2001 року.

Разом з тим зазначає, що 24 квітня 2004 року ОСОБА_4 уклав договір довічного утримання з позивачкою ОСОБА_1 , що підтверджено договором довічного утримання.

Після смерті матері ОСОБА_1 , яка проживала з нею в будинку, відразу вступила у фактичне володіння та користування земельною ділянкою пл.1.25 га якою вона користується дотепер. Після смерті матері позивач продовжувала проживати в будинку, оскільки доглядала за вітчимом, а тому користувалась усіма предметами побуту якими до смерті коритувалась її мама (спадокодавець).

Позивач вказує, що зверталася до державної нотаріальної контори де їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом /за заповітом/ після смерті померлої ОСОБА_2 , оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

На даний момент правовстановлюючого документу на право власності на спадкове майно (земельну ділянку) втрачено.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивач та її представник судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги просить задоволити .

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги не заперечує.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивачки - ОСОБА_2 .

Після смерті спадкодавиці залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 1.25 га, яка розташована на території Виноградівської міської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогоспродарського виробництва, яка належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі державного акта серії ІV-ЗК № 042588 від 22.12.1998 року, виданого на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації від 14.12.1998 року №653, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 760 . Друга ділянка пл. 0.09 га, яка належала матері позивачки на підставі цього державного акта згідно договору купівлі-продажу від 01.05.2001 року продано ОСОБА_3 (а.с.15).

Судом встановлено, що позивач прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, оскільки зареєстрована на АДРЕСА_1 , однак фактично проживала з матір"ю та вітчимом у будинку на АДРЕСА_2 (а.с. 6-7).

Крім того встановлено, що вітчим ОСОБА_4 подарував позивачці 1/2 частку будинку за вказаною адресою, що підтверджується договором дарування від 20.03.2001 року, посвідченого державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 696 (а.с. 17).

24 квітня 2004 року ОСОБА_4 уклав договір довічного утримання з позивачкою, що підтверджено договором, посвідченим державним нотаріусом Виноградівської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 988 (а.с.16).

Після смерті позивача матері - ОСОБА_1 позивач проживала з нею в будинку та відразу вступила у фактичне володіння та користування земельною ділянкою пл. 1.25 га, яка розташована на території Виноградівської міської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач користується земельною ділянкою.

Після смерті матері позивач надалі проживає в будинку, оскільки доглядала за вітчимом та користувалась усіма предметами побуту якими до смерті коритувалась її мама- спадокодавиця.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Для отримання свідоцтва про право на земельну ділянку позивач звернулася до державної нотаріальної контори де їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом /за заповітом/ після смерті померлої ОСОБА_2 , оскільки не представлено правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна спадкодавцеві (а.с.18).

На даний момент правовстановлюючого документу на право власності на спадкове майно (земельну ділянку) втрачено.

З матеріалів справи встановлено, що оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно - державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 042588 від 22.12.1998 року втрачено, а у позивача наявна тільки його копія (а.с.15).

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 право власності на земельну ділянку площею 1.25 га, яка розташована на території Виноградівської міської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала на праві власності її матері, ОСОБА_2 , на підставі державного акта серії ІV-ЗК № 042588 від 22.12.1998 року, виданого на підставі розпорядження Виноградівської районної державної адміністрації від 14.12.1998 року №653, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 760 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 01.07.2025 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк