справа № 372/4960/24 головуючий у суді І інстанції Зінченко О.М.
провадження № 22-ц/824/9777/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 червня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Надточий К.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, постановлену під головуванням судді Зінченко О.М. в місті Обухів, дата складення повного тексту судового рішення у справі 14 березня 2025 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду позовом до відповідача ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

11 лютого 2025 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Ахрамовича Я.І. надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 лютого 2025 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишено без розгляду.

20 лютого 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення в частині стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 40 700,00 грн.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує про те, що 09 вересня 2024 року між АО «Сімейний адвокат Катерина Власюк» та ОСОБА_1 укладено договір № 2024/09/38 про надання правової правничої допомоги. Відповідно п.6.1 даного договору розмір гонорару, який Клієнт сплачує Бюро за надання в межах цього договору правової допомоги, визначається у додатках до даного договору. Згідно п. 1 додатку № 4 від 18 вересня 2024 року до договору № 2024/09/38 про надання правової правничої допомоги сторони домовились про наступні умови оплати послуг, наданими Бюро щодо супроводу у суді першої інстанції справи № 372/4960/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, за Договором, а саме: на підставі 100% передплати на рахунок ФОП ОСОБА_2 у розмірі 40 700,00 грн. 14 жовтня 2024 року на виконання п.1 Додатку №4 від «18» вересня 2024 року до Договору № 2021/09/38 про надання правової (правничої) допомоги від 09 вересня 2021 року ОСОБА_1 на рахунок ФОП ОСОБА_2 сплачено гонорар в розмірі - 40 700,00 грн., що підтверджується Платіжною інструкцією № МВ11849893 від 14 жовтня 2024 року. 18 лютого 2025 року між Адвокатським Бюро «Сімейний адвокат Катерина Власюк» та ОСОБА_1 підписано Акт приймання передачі наданої правової допомоги, згідно із яким сума витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу у справі № 372/4960/24 складає 40 700,00 грн. Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 , в межах справи № 372/4960/24 під час її розгляду у суді першої інстанції понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 40 700,00 грн. Тож, сторона відповідача, звертаючись 19 лютого 2025 року до суду першої інстанції із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, долучила докази, які підтверджують розмір понесених відповідачем, ОСОБА_1 , витрат у зв`язку з розглядом справи № 372/4960/24 у суді першої інстанції, якими є: Копія Договору № 2024/09/38 про надання правової (правничої) допомоги від 09 вересня 2024 року та Додатку №4 від 18 вересня 2024 року до Договору; Копія Платіжної Інструкції № МВ11849893 від 14 жовтня 2024 року; Копія Акту приймання передачі наданої правової допомоги від 18 лютого 2025 року; Копія Детального опису робіт (наданих послуг) за Договором № 2024/09/38 про падання правової допомоги від 18 лютого 2025 року. Крім того, зазначає, що висновок суду першої інстанції щодо отримання коштів не адвокатським бюро «Сімейний адвокат Катерина Власюк» (засновником й єдиним керівником якого є адвокат ОСОБА_2), а ФОП ОСОБА_2 , оцінюємо критично, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 910/7304/20 оплата послуг професійної правничої допомоги може бути здійснена на користь ФОП.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що з наданих представником документів не вбачається, що відповідачем були сплачені кошти саме до адвокатського бюро з яким було укладено відповідний договір про надання правничої допомоги, а тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Питання щодо ухвалення рішення про судові витрати врегулювано положеннями ст. 246 ЦПК України.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави) підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.137 ЦПК України).

В силу ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду була постановлена 11 лютого 2024 року, останнім 5 днем подання заяви є 17 лютого 2025 року (понеділок), однак стороною відповідача заява була подана 19 лютого 2025 року, тобто в порушення строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Звертаючись до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та подаючи докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу з порушенням встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку, представник відповідача клопотання про його поновлення не подала та його поновити не просила.

За змістом ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та вдався до оцінки наявності підстав до задоволення заяви по суті. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на наявних у справі доказах, зроблені з порушенням норм процесуального права, що потягло до неправильного вирішення справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 13 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 26 червня 2025 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.