Справа № 274/6144/24 Провадження № 2/0274/197/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
10.07.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Ніколайчук О.І.,
розглянувши у прядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомкерівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Висоцької Олени Володимирівни в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, представником якої є Карачун С.В.,
доОСОБА_1 , представником якого є Григоришин В.П.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:Комунальне некомерційне підприємство "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради,
провідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення,
Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Висоцька О.В. (далі Прокурор Висоцька О.В.) звернулася в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України грошові кошти у розмірі 38 046,31 грн., витрачені на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України, ОСОБА_2 .
Позов обґрунтований тим, що внаслідок допущення ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР), сталась дорожньо-транспортна пригода, у якій ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві "Бердичівська міська лікарня" Бердичівської міської ради (далі Бердичівська міська лікарня лікарня), витрати цього закладу на лікування ОСОБА_2 склали 38 046,31 грн., та мають бути відшкодовані державі ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 та Бердичівська міська лікарня своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомили.
Національна служба здоров`я України просить позов задовольнити.
Судом з`ясовано, що вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 01.05.2024 р. у справі № 274/895/24, який набрав законної сили 01.06.2024 р., було, зокрема, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено ргашева ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
У зазначеному вироку судом було встановлено, що, зокрема, 27.12.2023 р. близько 06:15 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "Mercedes-Benz Sprinter 313 СDІ", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 6141 від 04.10.2019 р., належить останньому, рухався по проїзній частині вул. Житомирська в напрямку пл. Сідлецька в м. Бердичеві. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташовується поблизу буд. № 82 вказаної вулиці та позначений дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 "Пішохідний перехід" і горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 "зебра" ПДР, водій ОСОБА_1 проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пункту 12.3 ПДР, маючи технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування термінового гальмування, з моменту виникнення небезпеки для його руху, своєчасно негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки свого транспортного засобу не вжив та на смузі свого руху передньою частиною керованого ним автомобіля скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 , яка перетинала проїзну частину по зазначеному пішохідному переходу з права на ліво по напрямку руху автомобіля. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження у вигляді травми з залученням декількох ділянок тіла: закритої тупої травми органів черевної порожнини, закритої тупої травми органів грудної клітини зліва, закритого перелому 2-12 ребер зліва, гемопневмотораксу зліва, закритого перелому лівої ключиці, відкритого перелому верхньої третини лівої гомілки обох кісток зі зміщенням, перелому вінцевого відростку ліктьової кістки зліва. Дані тілесні ушкодження в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.
ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні з 27.12.2023 р. по 07.02.2024 р., тобто сорок три ліжко-днів, у відділення анестезіології та інтенсивної терапії , відділенні травматології Бердичівської міської лікарні, у зв`язку з травмами, отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.12.2023 р., загальна вартість всього лікування становила 38 046,31 грн. що підтверджується листом від 12.06.2024 р. № 1328 та довідкою-розрахунком від 07.06.2024 р. Бердичівської міської лікарні (а. с. 15, 16).
Відповідно до частин першої та третьої статті 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Згідно з частиною другою статті 1191 Цивільного кодексу України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. № 545 (далі Порядок) передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Абзацами першим та третім пункту 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Таким чином ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати державі витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_2 , яке проводилось Бердичівською міською лікарнею.
Відповідно до частини третьої статті 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
У позовній заяві Прокурор Висоцька О.В. обґрунтувала наявність у неї статусу позивача за зверненням Національної служби здоров`я України з позовом про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, та необхідність захисту інтересів держави невідшкодування наведених витрат негативно впливає на фінансування лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій.
З урахуванням наведеного Суд вважає, що Прокурор Висоцька О.В. звернулася з позовною заявою у відповідності до вимог законодавства України.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України грошові кошти у розмірі 38 046,31 грн., витрачені на лікування потерпілої від кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, ОСОБА_2 .
3. Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут