Провадження № 2/537/41/2025
Справа № 537/461/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.07.2025 Крюківський районний суд міста Кременчука в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., за участю секретаря судових засідань Кириченко М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кременчуці за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

Представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області Головньова Л.М. звернулась до суду із позовною заявою, згідно якої просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області борг за спожиту теплову енергію та гарячу воду в розмірі 68 731 грн. 59 коп., нараховані на суму заборгованості 3% річних в розмірі 793 грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 616 грн. 59 коп. та судовий збір в розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Вимоги позову мотивовані тим, що КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, відповідно до положень статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Позивач надає комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам - відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , згідно особового рахунку № НОМЕР_1 , які є власниками вказаної квартири. Представник позивача зазначає, що в результаті невиконання відповідачами зобов`язання щодо оплати наданих послуг станом на 22.01.2024 року за період з 01.01.2015 по 30.09.2022 у останніх виникла заборгованість на загальну суму 68 731 грн. 59 коп. Окрім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, відповідачам нараховано на вказану суму заборгованості 3% річних в розмірі 793 грн. 80 коп. та інфляційні втрати в розмірі 5 616 грн. 59 коп. За викладених обставин, позивач і звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 04.03.2024 відмовлено КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у відкритті провадження у справі за позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у частині позовних вимог до ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 04.03.2024 року позовну заяву КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука від 15.10.2024 клопотання відповідача ОСОБА_1 задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Спірідович Н.В. належним чином завірену копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу без участі представника позивача та вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні до суду із заявленими вимогами, а також наявністю іншого співвласника квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 , та яка, на його думку, має бути співвідповідачем по заявленим КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вимогам. Окрім того, відповідач вважає не підтвердженими жодними належними доказами наявність між сторонами договірних правовідносин щодо постачання комунальних послуг у виді теплової енергії та гарячої води, а також вважає заявлений розмір суми боргу необґрунтованим.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача на підставі пояснень відповідача, наданих в судовому засіданні, та письмових матеріалів справи.

Приймаючи до уваги думку представника позивача, викладену в письмовому клопотанні, думку відповідача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні, КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017, яким визначено виконавцем комунальних послуг, зокрема, з послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Відповідно до пункту 2.1 Статуту КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, підприємство створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання гарячої води та централізованого теплопостачання, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 09.09.2022, власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що за зазначеною вище адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Співвласник квартири за вказаною адресою ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 16.07.2014 Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, а також із актового запису про смерть №180 від 16.07.2014, здійсненого Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області.

Відповідно до вимог статей 68, 162 Житлового кодексу України, наймачі та особи, яким на праві приватної власності належить будинок (квартира), зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Положеннями статті 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають з договору найму житлового приміщення.

Вимогами статті 162 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до положень частини 4 статті 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 Цивільного кодексу України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

В судовому засіданні достовірно встановлено та підтверджується зокрема відкритим особовим рахунком № НОМЕР_1 , КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надає відповідачу ОСОБА_1 послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 .

Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017, Житловим кодексом України, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 та Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 №1182.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017, до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання.

Згідно із пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно зі статтею 162 Житлового кодексу України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вищевказане повністю узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Окрім того, відповідно до абзазів 1-3 статті 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830, надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини 5 статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Згідно абзацу 5 статті 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Відповідно до статті 39 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830, у разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець проводить перерахунок вартості послуги в установленому законодавством порядку та сплачує споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законом або договором.

Аналогічні норми містяться у абзацах 1-3, 5 статті 12, 40 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 №1182.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, між позивачем КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області» та відповідачем ОСОБА_1 наявні договірні відносини щодо послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, які врегульовані Житловим кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 09 листопада 2017, Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 № 830 та Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 № 1182, оскільки підприємство надавало послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач, в свою чергу, такі послуги прийняв та від їх отримання не відмовлявся. Дана обставина не оспорюється відповідачем, як і будь-яких доказів на спростування даних обставин до суду не подано, у зв`язку з чим суд вважає спростованими доводи відповідача щодо відсутності між сторонами договірних відносин з приводу надання позивачем послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

Згідно із положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтчми 35 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб.

Аналогічні норми містяться у статтяях 37-39 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 № 1182.

В судовому засіданні встановлено, що в порушення вищезазначених вимог чинного законодавства України, відповідач не виконує свої зобов`язання щодо сплати вартості спожитої теплової енергії та постачання гарячої води, внаслідок чого станом на 22.01.2024 у нього утворилась заборгованість по сплаті за надання вказаних послуг перед КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області за період з 01.01.2015 до 30.09.2022 в розмірі 68 731 грн. 59 коп., що вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно із частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм чинного законодавства у зв`язку із допущенням відповідачем заборгованості за спожиту теплову енергію та постачання гарячої води позивачем нараховано встановлений індекс інфляції за час прострочення в розмірі 5 616 грн. 59 коп. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 793 грн. 80 коп.

Щодо твердження відповідача про наявність в провадженні суду цивільної справи про стягнення з нього на користь позивача заборгованості та відсутності у зв`язку із цим законодавчо передбачених підстав для повторного притягнення до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, суд виходить з того, що у зазначеній відповідачем справі періодом нарахування боргу є 01.10.2022 - 30.11.2023

в той час, коли періодом заборгованості, за який нараховано борг у даній справі, є 01.01.2015 - 30.09.2022.

За таких обставин, посилання відповідача на статтю 61 Конституції України є безпідставним.

Вирішуючи питання щодо заявленої позиції відповідача в частині пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні до суду із позовними вимогами про стягнення заборгованості в період, починаючи з 01.01.2015, суд виходить з наступного.

За змістом статей 256-257 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Частини 1 та 5 статті 261 Цивільного кодексу України встановлюють, що за загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з частиною 4 статті 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Слід звернути увагу, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності.

Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 11 березня 2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами КМУ) установлено з 12 березня 2020 на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності, і всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (з урахуванням змін та доповнень) постановлено установити з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

У зв`язку з відміною постановою Кабінету Міністрів України № 651 від 27 червня 2023 року на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023, продовжені строки, визначені статтею 257 ЦК України, завершились у 00 год. 01 хв. 01 липня 2023 року.

Разом з тим, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, відповідно до якого, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (у вказаній редакції пункт 19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України був чинний на час звернення позивача до суду).

Окрім того, відповідно до Указу Президента України №740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про продовження строку діє воєнного стану в Україні» № 4024-IX від 29.10.2024, на час звернення КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із даним позовом в Україні діяв воєнний стан.

Представник позивача КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернувся до суду із позовом 31.01.2024.

Отже, із урахуванням положень статей 256, 257, пунктів 12, 19 (в редакції, чинній на час звернення із позовом) розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України з відповідача має бути стягнуто на користь КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в межах строку позовної давності за період з 01.03.2017 по 30.09.2022 у розмірі 53 961 грн. 45 коп., а також 3% річних в розмірі 793 грн. 80 коп., інфляційні втрати в розмірі 5 616 грн. 59 коп., які, згідно розрахунку заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було нараховано, починаючи з лютого 2021 року.

Доводи відповідача в тій частині, що періодичні платежі в рахунок оплати послуг, наданих КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, могли бути здійснені третіми особами, а не відповідачем, ґрунтуються на припущеннях, що не може бути покладено в основу доказування, оскільки ставлячи під сумнів проведення часткових оплат саме відповідачем, останній не довів зворотнього.

Щодо заперечень відповідача в частині покладення на нього одноособового обов`язку зі сплати боргу на користь позивача за наявності іншого співвласника квартири за адресою нарахування боргу в особі ОСОБА_3 , суд вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, за наступних підстав.

В судовому засіданні відповідачем було повідомлено про наявність іншого спадкоємця, однак представник позивача не скористався правом звернення до суду із клопотанням про залучення до участі у справі в якості співвідповідача вказаної ОСОБА_1 особи, просив суд розглянути справу в межах заявлених КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області позовних вимог до ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки вказана вище норма чинного законодавства не передбачає залучення співвідповідача судом з власної ініціативи, а надає право на звернення із відповідним клопотанням позивачу, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог до ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за оплату вартості спожитої теплової енергії та гарячої води, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в частині стягнення основної заборгованості, яка виникла в період з 01.03.2017 по 30.09.2022, в розмірі 53 961 грн. 45 коп., а також встановленого індексу інфляції за час прострочення в розмірі 5 616 грн. 59 коп. та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 793 грн. 80 коп., у зв`язку з чим вони підлягають частковому задоволенню.

Статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги КП «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області задоволено на 80,34 % (60 371 грн. 84 коп. задоволена сума до стягнення, при сумі позову 75 141 грн. 98 коп.), суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору в розмірі 2 432 грн. 69 коп. (3 028 грн. 00 коп. * 80,34 %).

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 509, 526, 527, 530, 610, 611, 629 Цивільного Кодексу України, статтею 162 Житлового кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (, місцезнаходження: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Софіївська, будинок 68, розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 в АБ «Укргазбанк») заборгованість за спожиту теплову енергію та гарячу воду в розмірі 53 961 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шістдесят одна) грн. 45 коп., яка складається з суми заборгованості з постачання теплової енергії та гарячої води, плати за абонентське обслуговування, нараховані 3% річних сумі 793 (сімсот дев`яносто три) грн. 80 коп., інфляційні втратив в сумі 5 616 (п`ять тисяч шістсот шістнадцять) грн. 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (, місцезнаходження: 39600, Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Софіївська, будинок 68, розрахунковий рахунок № НОМЕР_4 у АБ «Укргазбанк») судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом, у розмірі 2 432 (дві тисячі чотириста тридцять дві) грн. 69 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.О. Зоріна

Повний текст судового рішення виготовлено 11.07.2025.