Справа №717/1575/25
Номер провадження 2-о/717/157/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року селище Кельменці

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Проценко А.М.,

за участю секретаря судових засідань Житарюк А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Кельменецька селищна рада, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

Заявниця звернулася до суду з вимогою про встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.01.1991, зареєстрованого 15.01.1991 за реєстровим номером 596.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, заявник посилається на те, що її матір`ю є ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявниця є спадкоємцем за законом після смерті матері та прийняла спадщину після неї. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після ОСОБА_3 , немає.

ОСОБА_3 була власницею нерухомого майна по АДРЕСА_1 , у свідоцтві про право власності на яке неправильно зазначено ім`я власниці « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_4 »

Через такі розбіжності заявниця не матиме змоги оформити документи на оформлення спадщини.

За цих підстав виникла необхідність встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житловий будинок.

Ухвалою суду від 24.06.2025 провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, вимоги поданої заяви підтримує.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності та зазначає, що вимоги заявника визнає повністю.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, проаналізувавши їх як в сукупності та взаємозв`язку, встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в селищі Кельменці, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , де батьками зазначено: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

У свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 зазначено ОСОБА_7 .

Згідно з сформованим 26.04.2017 витягом №5 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про розірвання шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища 31.01.1957 зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (актовий запис №12).

Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 містить відомості про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 22.09.1976, актовий запис №62.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 підтверджується факт укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 27.04.2007, актовий запис №20.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , актовий запис №92.

У свідоцтві про право власності на житловий будинок від 14.01.1991 власницею зазанчено « ОСОБА_4 ».

Свідоцтво про право на спадщину за законом №1366, видане 30.03.2017, відображає інформацію про спадкування земельної ділянки ОСОБА_1 після матері ОСОБА_3 .

Довідка приватного нотаріуса Дністровського районного нотаріального округу Чернівецької області Лакусти В.І. вказує, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла ОСОБА_1 .

У відповідності до довідки №446, виданої 17.06.2025 Кельменецькою селищною радою Дністровського району Чернівецької області, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 при житті булла однією і тією ж особою. Інших осіб з таким прізвищем, іменем і по батькові на території Кельменецької селищної ради не проживала та не було зареєстровано.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, у відповідності до ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положенням п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Таким чином, оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що в свідоцтві про право власності на житловий будинок від 14.01.1991, зареєстрованому 15.01.1991 за реєстровим номером 596, допущено помилку в написанні по батькові покійної матері заявниці ОСОБА_3 .

При цьому, суд вважає, що особа позбавлена можливості у позасудовому порядку встановити даний факт.

Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, крім звернення до суду, та перешкоджають в реалізації права особи на подальше оформлення спадкових прав.

Отже, факт про встановлення якого просить заявниця, має юридичне значення, при цьому спір про цивільне право відсутній.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4, 13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Кельменецька селищна рада (місцезнаходження: пл. Центральна, 4, с-ще Кельменці, Дністровський район, Чернівецька області), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житловий будинок від 14.01.1991, зареєстрованого 15.01.1991 за реєстровим номером 596.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Проценко