Справа № 207/6592/24
Провадження 2-др/127/86/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Борисюк І.Е., розглянувши у порядку письмового провадження заяву адвоката Жежеля Сергія Сергійовича, діючого в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розгляд якої відбувався у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

07.07.2025 у вищевказаній справі було ухвалено рішення.

11.07.2025, після одержання стороною відповідача судового рішення, від адвоката відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення стосовно вирішення питання про відшкодування на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6 000, 00 гривень. Заява обґрунтована тим, що відповідачем у відзиві зазначалось, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, складає 6 000, 00 гривень. Посилаючись на положення п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, зокрема, адвокат відповідача просив ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати.

Згідно із ч. 3 ст. 246 ЦПК України у випадку, передбаченому частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення.

Зважаючи на те, що цивільна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно вирішення питання про судові витрати здійснюється в порядку письмового провадження.

Дослідивши заяву адвоката відповідача про ухвалення додаткового рішення, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Ухвалюючи рішення 07.07.2025 у даній цивільній справі, судом було вирішено усі питання визначені ч. 1 ст. 264 ЦПК України. Зі змісту судового рішення вбачається вирішення судом питання розподілу судових витрат.

Так, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

При цьому, судом враховано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така позиція узгоджується із правовим висновком зробленим Великою Палатою Верховного Суду 19.02.2020 у постанові по справі № 755/9215/15-ц.

Потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів у підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі, а в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до ухвалення судового рішенні у справі, про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі, а в разі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження - до ухвалення судового рішенні у справі, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 у справі № 908/574/20).

Отже, заяву про стягнення судових витрат особа має подати до прийняття судового рішення, а докази, що підтверджують конкретний розмір судових витрат, можуть бути подані особою, в даному випадку, до ухвалення рішення у справі по суті позовних вимог або ж протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, однак виключно у разі здійснення стороною заяви, в даному випадку до ухвалення рішення у справі по суті позовних вимог, про неможливість з поважних причин подати відповідні докази у цей строк.

Вищевказане судом було прийнято до уваги при ухваленні 07.07.2025 рішення у даній справі.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом під час ухвалення рішення, як те вбачається з його мотивувальної частини, адвокатом відповідача хоча й було вказано у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат понесення відповідачем судових витрат в сумі 6 000, 00 гривень, однак доказів таких витрат суду протягом провадження не надано.

До 07.07.2025 відповідачем та/або його адвокатом не повідомлено суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу; про причини неможливості надання таких доказів.

Водночас, заяву про стягнення судових витрат адвокатом відповідача було зроблено після ухвалення 07.07.2025 судового рішення у справі, як і надано докази розміру таких витрат. При цьому судом звернуто увагу на те, що договір про надання правової допомоги було укладено 04.04.2025, акт виконаний робіт підписано сторонами 08.04.2025, гонорар сплачено відповідачем адвокату 08.04.2025. Причини неможливості надання цих доказів при зверненні до суду, адже відзив було подано 16.04.2025, як і в ході перебування справи в провадженні суду, стороною відповідача не повідомлялись. Строки розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження чітко визначені ст. 275 ЦПК Україні, про які адвокат відповідача не міг бути необізнаним.

Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не мав підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення, в даному випадку відповідачу, терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України).

Як встановлено рішенням суду від 07.07.2025, відповідачем та/або його адвокатом не було зроблено заяву про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із чим суд здійснив розподіл судових витрат під час ухвалення судового рішення на підставі наявних у справі про це доказів, встановивши, зокрема, що відповідачем доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

Отже, підстави для ухвалення додаткового рішення у даній справі відсутні.

При цьому суд звертає увагу на те, що процесуальним наслідком подачі заяви про відшкодування судових витрат або ж надання доказів розміру понесених судових витрат стороною по справі поза межами встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку, є залишення такої заяви без розгляду. Однак в даному випадку, зважаючи на вищевикладене, приймаючи до уваги вирішення судом питання про розподіл судових витрат під час ухвалення рішення у даній справі, процесуальним наслідком поданої адвокатом відповідача заяви є саме відмова в ухваленні додаткового рішення.

Вищевказане узгоджується із позицією Верховного Суду, зокрема, висловленій у постановах від 16.04.2019 у справі № 817/1889/17 і від 29.06.2022 року у справі № 908/574/20.

Керуючись ст.ст. 258-261, 270, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В ухваленні додаткового рішення за заявою адвоката відповідача від 11.07.2025 у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду складена 15.07.2025.

Суддя