Справа № 308/7876/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Дуб В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 02.12.2024-100001596 від 02.12.2024 у розмірі 43 350,00 грн. 00 коп. та 2422,40 грн. судового збору.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.12.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір (оферти) №02.12.2024-100001596, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 02.12.2024, строком на 140 днів, дата повернення кредиту 20.04.2025. Також договором передбачено сплату процентів за користування кредитом.

Відповідно, заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору.

Вказано, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, проте відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 20.04.2025 утворилася заборгованість у розмірі 43 350 грн., чим порушуються права та інтереси позивача.

Процесуальні дії по справі, заяви сторін

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, про що повідомлено сторін.

03.07.2025 року поштовими засобами зв`язку від відповідача надійшов відзив на позов з доказами направлення позивачу, згідно якого вказує, що не визнає позовні вимоги, зокрема зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано доказ видачі кредитних коштів. Вважає, що надання розрахунку заборгованості або реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Крім того, заперечує проти стягнення з нього комісії та неустойки

08.07.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив з доказами направлення відповідачу, згідно якого представник позивача вказує, що відповідачем пропущено строк для подання відзиву, зокрема відповідно до реєстраційної картки вхідного документу в системі ЄСІТС дана ухвала була надіслана 10.06.2025 року, в той час як відзив було надіслано 28.06.2025 року, тобто через 19 днів, з дня надходження ухвали. Окрім того, відповідачем не було вчинено жодних процесуальних дій, передбачених статтею 127 ЦПК України, для поновлення пропущених строків, передбачених ухвалою суду від 09.06.2025.

Крім того вказує, що відповідач не надав жодного належного доказу, який би стосувався предмету доказування на підтвердження не укладення та не виконання умов кредитного договору. Щодо видачі коштів відповідачу, вказує, що видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Квитанцією №583136414 від 02.12.2024р., яка є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», а відтак належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Отже, позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі (заявці), за допомогою інтернет еквайрингу Liqpay, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів, чим позивач виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі.

До суду було надано електронні докази в паперовій формі (роздруківка тексту заявки кредитного договору №02.12.2024-100001596, відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцент) кредитного договору №02.12.2024-100001596), підписані одноразовим ідентифікатором «E964», які містить номер особистого електронного платіжного засобу Відповідача, а саме: 5168-74XX-XXXX-6325. Таким чином, електронний платіжний засіб відповідач зазначав самостійно в системі, інша інформація щодо рахунку відповідача у позивача відсутня, оскільки зазначена інформація є банківською таємницею якою володіє виключно Банк-емітент картки.

Сторона позивача вказує, що зазначаючи у відзиві про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, відповідач не надав до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку 5168-74XX-XXXX-6325, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача, хоча такий обов`язок передбачений статтею 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Крім того до відповіді на відзив представником позивача долучено докази, зокрема: Договір про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024, Картку субко, Контрагенти, Договори за 02.12.2024-02.07.2025.

Представник позивача у судове засідання 15.07.2025 не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Клопотань про відкладення даного судового засідання на адресу суду не надходило. При цьому, в п.п. 4, 5 прохальної частини позовної заяви просить розгляд даної справи проводити за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр».

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач у судове засідання 15.07.2025 повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та смс-повідомлення на його номер телефону вказаний в матеріалах справи, що підтверджується довідкою про доставку повідомлення у додаток «Viber», про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Так, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження з додатками та судові повістки. яка повернулись з відміткою "за закінченням терміну зберігання" та "адресат відсутній за вказаною адресою".

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Судом встановлено, що 02.12.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено кредитний договір (оферта) 021.12.2024-100001596, відповідно до умов якого Позичальнику надано кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 140 днів, дата повернення кредиту 20.04.2025, що підтверджується Заявкою від 02.12.2024, Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), Відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), Інформаційним повідомленням позичальника ОСОБА_1 , та Паспорт споживчого кредиту, які підписані відповідачем електронним цифровим підписом з одноразовим ідентифікатором Е964.

Згідно з п. 3.1 оферти за цим договором кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п.6.1 договору позичальник зобов`язався: використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентіву терміни та строки, вказані у заявці, якає невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

У Заявці кредитного договору, Відповіді позичальника про прийняття пропозиції кредитного договору, паспорті споживчого кредиту зазначено основні умови кредитування: сума кредиту 15 000 грн. 00 коп., строк кредитування - 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 20.04.2025; процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом; комісія пов`язана з наданням кредиту 750,00 грн.; Графік платежів; орієнтовна загальна вартість кредиту 35850,00 грн.; порядок повернення кредиту.

Листом від 03.06.2025 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» підтверджується, що було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 02.12.2024 17:16:32 на суму 15000,00 грн. номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау.ua - 583136414, призначення платежу: видача до договором кредиту №02.12.2024-100001596.

До матеріалів справи додано договір про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення».

З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №02.12.2024-100001596 від 02.12.2024 слідує, що заборгованість ОСОБА_1 по вказаному кредитному договору складає: 15000,00 грн. - основний борг; 17850,00 грн. проценти, 750,00 грн. комісія; неустойка 7500,00 грн., дод. комісії 2250,00 грн., а разом 43 350, 00 грн. Вказано що проценти по кредиту нараховані за період з 02 грудня 2024 по 20 квітня 2025р.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Позиція суду та оцінка доводів

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач 02.12.2024 підписав Пропозицію про укладення кредитного договору(оферту), Заявку, відповідь позичальника про прийняття пропозиції, які складають між ним і позивачем кредитний договір. Також, відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту, у таких визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо суми кредиту, строку користування, інформація щодо процентної ставки та орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту.

Доданим до матеріалів позовної заяви листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» підтверджується, що було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 21.10.2024 01626:08 на суму 15000,00 грн. номер картки НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іРау.ua - 583136414, призначення платежу: видача до договором кредиту №02.12.2024-100001596.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки (пункти 1 та 3 частини 1статті 611 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 1, 2ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що загалом заборгованість відповідача за кредитним договором №02.12.2024-100001596 від 02.11.2024 складає 43 350,00 грн., що підтверджується доданою позивачем копією довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором.

Так, окрім основного боргу в розмірі 15000,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами в розмірі 17800,00 грн., що також відображено у вказаній вище довідці-розрахунку, та передбачені умовами вказаного кредитного договору.

Будь-яких інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірів відповідачем суду надано не було.

У відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, комісії та неустойки, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за кредитним договором надано суду Оферту, Заявку, Акцепт, які підписані відповідачем ОСОБА_1 02.12.2024 року, та в яких міститься інформація щодо процентної ставки.

Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином.

Щодо вимоги про стягнення нарахованої позивачем неустойки 7500,00 грн., суд зазначає, що таке нарахування є необґрунтованим та суперечить п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, де зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Щодо вимоги про стягнення комісії в розмірі 750,00 грн. та дод. комісії 2250,00 грн., суд зазначачає наступне.

Як виснував Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року (справа №204/224/21), якщо в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), та не узгоджено їх зі споживачем, то такі умови є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2024 у справі №753/25744/21).

Оскільки, в кредитному договорі не обумовлено за перелік яких саме послуг позичальник повинен сплачувати комісію в сумі 750 гривень, то таку умову кредитного договору слід вважати нікчемною та такою, яка суперечить Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про захист прав споживачів».

За наведеного, вимоги в частині стягнення з відповідача штрафних санкцій, зокрема неустойки, комісії та додаткової комісії задоволенню не підлягають

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Заперечення відповідача щодо ненадання позивачем підтвердження видачі кредитних коштів суд вважає необґрунтованими та нічим не підтвердженими. Зокрема, відповідач у своєму відзиві звертає увагу на те, що жодного документу на підтвердження видачі кредитних коштів позивачем не надано. Однак, у матеріалах справи міститься довідка про перерахування суми кредиту, згідно з якою перерахунок коштів був здійснений на банківську картку відповідача. Відповідач не спростував зазначені документи та не надав жодного доказу на підтвердження такого заперечення.

Щодо погодження розміру відсотків сторонами, судом було встановлено на підставі договору та паспорту кредиту, які підписані електронними підписами сторін, що такий розмір дійсно був узгоджений, зокрема, відомості про розмір процентної ставки зазначені у Оферті, Заявці, Акцепті, які підписані відповідачем ОСОБА_1 02.12.2024 року, та в яких міститься інформація щодо процентної ставки, порядок сплати процентів за користування Кредитом. У розрахунку заборгованості також зазначено протягом яких періодів було застосовано процентну ставку.

Доказів, які б спростовували визначений позивачем розмір заборгованості за кредитним договором, зокрема контррозрахунок, стороною відповідача не надано.

Наведене свідчить, що договір дійсний, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, відповідач ознайомився і погодилася з умовами договору, що підтверджується, зокрема, поданими позивачем паперовими копіями електронних документів, які, відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», є допустимими письмовими доказами, на підставі чого суд прийшов до висновку що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог в частині вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, відтак позивач має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «Споживчий центр» в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотках, та стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором №02.12.2024-100001596 від 02.12.2024, яка станом на 20.04.2025 становить 32850,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом 15000,00 грн.; заборгованість по відсотках 17850,00 грн., та їх задоволення в межах заявлених позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Враховуючи що судом частково задоволено позовні вимоги, з відповідача стягненню підлягає судовий збір в розмірі 1835,65 грн.

Керуючись ст.ст. 3-5, 8-10, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 141, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, ) заборгованість за кредитним договором №02.12.2024-100001596 від 02.12.2024 року у розмірі 32 850 (тридцять дві тисячі вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в розмірі 1835 (одна тисяча вісімсот тридцять п`ять) грн. 65 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», адреса місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 15 липня 2025 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило