Справа № 509/704/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року смт. Овідіополь

Суддя Овідіопольського районного суду Одеської області Спічак Вадим Олексійович, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою до Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, про визнання за нею права власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона від народження і дотепер живе у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , і зареєстрована у зазначеному будинку з 29.01.1999 року. Хто первісний власник будинку позивачці не відомо, оскільки за весь цей час жодного власника будинку не з`являлося. Позивач зазначає, будинок утримує, сплачує податки та комунальні платежі, проте через відсутність правовстановлюючих документів вимушена звернутися до суду для визнання за нею права власності.

Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, у судове засідання не з`явився. На адресу суду від представника відповідача надійшов відзив, в якому він зазначив, що просить задовольнити позовні вимоги позивачки, та просить розглянути справу без його участі.

В обгрунтуваня відзиву зазначив, що відповідно до рішення Дальницької сільської ради від 06.11.2020 року №7-VIII «Про початок реорганізації Мар`янівської сільської ради та Новоградківської сільської ради шляхом приєднання до Дальницької сільської ради» Мар`янівська сільська рада ввійшла до складу Дальницької територіальної громади. Серед переліку нерухомого майна, що перебувало на балансі Мар`янівської сільської ради та переданого на баланс Дальницької сільської ради згідно передавального акту, немає житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Дальницька сільська рада за актом приймання-передачі реєстраційних справ на зберігання від 14.02.2023 року отримала від Овідіопольської селищної ради реєстраційні справи на домоволодіння населених пунктів, що входять до складу Дальницької територіальної громади. В їх числі є реєстраційна справа на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , володільцем якого зазначений ОСОБА_3 (батько позивачки). Зазначена справа містить тільки документи за результатами проведеної 25.03.1994 року працівниками БТІ первинної інвентаризації житлового будинку. Інформаціі (документів) щодо титульного власника цього житла у справі немає.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеному будинку позивачка зареєстрована з 29.01.1999 року і до тепер, що підтвержується Витягом з реєстру територіальної громади та штампом у її паспорті.

Відповідно до Довідки від 27.02.2024 р. за № 16, виданою Дальницькою сільською радою Одеського району Одеської області, за будівлею за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у фактичному користуванні земельна ділянка - 0,14 га.

Відповідно до рішення Дальницької сільської ради від 06.11.2020 року №7-VIII «Про початок реорганізації Мар`янівської сільської ради та Новоградківської сільської ради шляхом приєднання до Дальницької сільської ради» Мар`янівська сільська рада ввійшла до складу Дальницької територіальної громади.

Відповідно до реєстраційної справи на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , володільцем домоволодіння зазначений ОСОБА_3 (батько позивачки). Інформація щодо власника житлового будинку у реєстраційній справі відсутня.

Відповідно до погосподарських книг за 1986-1990 р., домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , значиться за сім`єю ОСОБА_4 .

На замовлення позивачки виготовлено Технічний паспорт від 20 березня 2024 року, який підтверджує технічні характеристики житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій ст.344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

Зазначена правова позиція знайшла своє відображення в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав ».

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Також, зазначеною постановою роз`яснено порядок застосування норм, передбачених статтею 344 ЦК України, а саме:

пунктом 9 передбачено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК;

пунктом 11 передбачено, що враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК);

пунктом 13 передбачено, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади;

рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

З огляду на зазначені обставини суд вважає, що позивачкою надані належні докази на підтвердження факту добросовісного, законного та відкритого заволодіння ним вказаним житловим будинком.

Судом було встановлено, що оскільки право власності на житловий будинок не значиться за жодною особою, то саме Дальницька сільська рада Одеського району Одеської області, є належним відповідачем по справі.

Таким чином, беручі до уваги наявні докази та пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позивачка добросовісно, законно та відкрито володіє житловим будинком адресою: АДРЕСА_1 , вже більше десяти років.

З огляду на вищевказане, дослідивши юридичну природу правовідносин, суд прийшов до висновку, що існують підстави для визнання за позивачкою права власності в порядку набувальної давності на зазначений житловий будинок, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,89,142,200, 206, 264,265,268,272, 273, 315, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дальницької сільської ради Одеського району Одеської області, про визнання права власності, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В. О. Спічак