Дата документу 20.06.2025
Справа № 501/799/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року Чорноморський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді - Петрюченко М.І.,

за участю присяжних: Гайдученко О.М., Даниленко О.М.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

заявою ОСОБА_1

усиновлювана особа: ОСОБА_2

заінтересована особа: Чорноморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

предмет та підстави заяви: про усиновлення повнолітньої особи

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Представник ОСОБА_1 28.02.2025 звернувся до суду із заявою (усиновлювана особа: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Чорноморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) про усиновлення повнолітньої особи, згідно якої просить суд:

- провести усиновлення заявником повнолітньої особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Чорноморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису №9 від 14.01.1997 року про народження ОСОБА_2 , а саме: вказати батьком ОСОБА_1 , змінити по-батькові на « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та прізвище на « ІНФОРМАЦІЯ_4 » та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням внесених змін.

Заява обґрунтована тим, що заявник перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . На момент укладання шлюбу з ОСОБА_5 проживала її донька ОСОБА_6 . У свідоцтві про народження батьком вказано ОСОБА_7 . Відомості про батька записані зі слів матері відповідно до ч.3 ст.135 Кодексу про шлюб та сім`ю (дійсний на момент народження дитини).

Мати усиновлюваної особи померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявник вказує в заяві, що він із усиновлюваною особою перебуває в теплих стосунках як батько та донька, з моменту реєстрації шлюбу заявник здійснював виховання та утримання ОСОБА_2 .

Заявник переконаний, що усиновлення повнолітньої ОСОБА_2 є доцільним та таким, що відповідає її інтересам.

На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

В судовому засіданні заявник та усиновлювана особа: ОСОБА_2 просили суд задовольнити дану заяву.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 28.02.2025 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.18).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду від 12.03.2025 відкрито провадження у справі (а.с.23-24).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що заявник перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 з 21.06.2008, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11).

На момент укладання шлюбу з ОСОБА_5 проживала її донька ОСОБА_6 . У свідоцтві про народження батьком вказано ОСОБА_7 (а.с.12).

Відомості про батька записані зі слів матері відповідно до ч.3 ст.135 Кодексу про шлюб та сім`ю, що підтверджується копією довідки від 16.11.2000 №128/03-91 (а.с.14).

Мати усиновлюваної особи ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.13).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до ст.207 СК України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст.282 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.208 СК України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, у зв`язку із включенням у СК правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв` язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлено бажанням досягти іншого правого наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного факту). Слід також з`ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини.

Отже, усиновлення повнолітньої особи допускається за наявності двох юридичних фактів:

1) відсутності в усиновлюваної особи батька, матері або позбавлення такої особи їхнього піклування;

2) наявність виключної обставини чи їх сукупності, які свідчать про те, що відхід від загальних правил щодо усиновлення не буде суперечити моральним засадам суспільства, буде відповідати інтересам всіх заінтересованих осіб, і що в інший спосіб захистити їх інтереси є неможливим.

При цьому, як свідчить наведена вище цитата з постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007, вживане у ч.2 ст.208 СК України словосполучення «особа, яка не має батька, матері» слід тлумачити як «особа - сирота».

Відповідно до абз.7, 8 ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», дитина-сирота - дитина, в якої померли чи загинули батьки; діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.

Судовим розглядом справи встановлено, що за обставинами даної справи ОСОБА_2 указаним ознакам не відповідає, оскільки її мати - ОСОБА_5 протягом життя, за відсутності доказів протилежного, надавала відповідне піклування доньці ОСОБА_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто коли усиновлюваній особі виповнилося вже 27 років.

Той факт, що відомості про батька записані зі слів матері відповідно до ч.3 ст.135 Кодексу про шлюб та сім`ю, що підтверджується копією довідки від 16.11.2000 №128/03-91 (а.с.14), не потягнув набуття дитиною статусу сироти.

ОСОБА_2 не була сиротою або позбавленою батьківського піклування до досягнення повноліття, батьківських прав її батьки не позбавлялись.

Під час розгляду справи також не встановлено й жодної виключної обставини, яка вказувала б на те, що усиновлення повнолітньої ОСОБА_2 є єдиним можливим способом захисту інтересів у відносинах між нею та заявником у справі ОСОБА_1 .

Безпідставними є посилання заявника, що такими винятковими обставинами для усиновлення повнолітньої особи, як прояв турботи, надання допомоги один одному, сумісне проживання, сприйняття відповідальності один за одного та інше.

Так, усиновлення повнолітніх осіб є виключенням з загального правила, і саме тому суд зобов`язаний детально розглянути обставини, які зумовили бажання осіб здійснити усиновлення. Проявляти турботу та надавати допомогу один одному сторони можуть і без юридичного оформлення родинного зв`язку.

Крім того, як пояснили сторони у справі в судовому засіданні, метою усиновлення є юридичне оформлення родинного зв`язку, який склався протягом багатьох років. Так, необхідність офіційного оформлення між ними фактичних відносин як батька та доньки виникла задля уникнення незручностей, пов`язаних з відсутністю документального підтвердження родинних відносин, пов`язаних із спадковими відносинами, зміни прізвища та по батькові усиновлюваної особи, тощо.

Разом з тим, вказані доводи не свідчать про наявність виняткових обставин для усиновлення повнолітньої ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного суд доходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У заяві ОСОБА_1 (усиновлювана особа: ОСОБА_2 , заінтересована особа: Чорноморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)) про усиновлення повнолітньої особи - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Чорноморського міського

Суду Одеської області М.І.Петрюченко

Присяжні О.М.Гайдученко

О.М.Даниленко