ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1291/25Головуючий по 1 інстанції
Справа №709/469/25 Категорія: 304090000 Романова О. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т. Л.
суддіГончар Н. І., Сіренко Ю. В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу позивача на заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 (повний текст складено 12.05.2025, суддя в суді першої інстанції Романова О. Г.) у цивільній справі за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

у березні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 51861,35 грн; 3 % річних у розмірі 4671,78 грн, інфляційні втрати у розмірі 21418,96 грн, а всього 77952,09 грн. та понесені судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн, мотивуючи про те, що позивач у справі набув права вимоги до боржників за укладеними договорами факторингу, у тому числі, і щодо відповідача ОСОБА_1 на суму, заявлену до стягнення.

Заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 позов у справі відхилено з посиланням на те, що розрахунок заборгованості не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит та порядок нарахувань заборгованості за відсотками та комісійними винагородами. Виписка по особовим рахункам № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 з 23.05.2016 по 27.07.2020 не підтверджує заявлену позивачем суму заборгованості за кредитним договором, оскільки відповідно до заяви № 200499458 номер особового рахунку позичальника, на який повинно було зараховано кошти № НОМЕР_10 . Також у вказаній виписці зазначено початкова дата руху коштів 01.07.2016.

Позивач подав на вказане рішення суду 09.06.2025 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та новим рішенням задовольнити позов.

В обґрунтування вказано на те, що номери рахунків за виписками значення не мають, адже для ідентифікації виписок чи будь-яких інших банківських документів в них зазначається номер і дата договору щодо якого здійснюються банківські операції.

Як було зазначено у відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, надати виписки за рахунками за період до дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» немає можливості у зв`язку з тим, що ліквідаційна процедура банку вважається завершеною.

Тому Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав виписки по рахунку за кредитним договором №200499458 від 09.04.2016 саме за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» 23.05.2016 по 27.07.2020, що були сформованими за даними з Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є вимоги про стягнення боргу в сумі меншій тридцяти розмірів прожиткового мінімуму. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При розгляді справи встановлено, що 09.04.2016 між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 200499458, відповідно до якого сума кредиту становить 18548,22 грн, зі встановленим строком користування з 09.04.2016 по

09.04.2019, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. Строк надання послуги 36 місяців, розмір процентної ставки 0,0001 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 % з 1 місця строку дії Кредитного договору та до закінчення строку дії.

Позичальник ОСОБА_1 просив банк перерахувати грошові кошти за реквізитами: найменування банку - ПАТ «Банк Михайлівський», номер рахунку одержувача: НОМЕР_10 .

20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги № 7_БМ, згідно з п. 1 якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги.

Згідно з додатком № 1 до Договору №7_БМ від 20.07.2020 відповідач за кредитним договором № 200499458 має загальний залишок заборгованості 51861,35 грн, з яких заборгованість за кредитом 18000,29 грн, заборгованість за відсотками

33861,06 грн.

Позивач посилається на те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість 51861,35 грн, з яких 18000,29 грн за кредитом, 33861,06 грн за відсотками, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за порушення строків виконання грошового зобов`язання позивач нараховує 3% річних у сумі 4671,78 грн та інфляційні втрати у сумі 21418,96 грн.

З урахуванням викладеного позивач звернувся з позов у цій справі до суду.

Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин щодо стягнення кредитного боргу, регламентуються такими правовими нормами.

Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України - договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Крім того, ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

З урахуванням наведеного вище правового регулювання, зважаючи на набуття позивачем 20.07.2020 права вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, у тому числі і стосовно відповідача ОСОБА_1 , а також факт підтвердження систематичного обігу кредитних коштів за рахунками відповідача згідно наданих позивачем виписок та відсутність доказів погашення наявної заборгованості, апеляційний суд вважає, що позивач довів існування кредитного боргу у сумі 51861,35 грн (18 000,29 грн за тілом кредиту та 33 861,06 грн. за відсотками).

При цьому не можна погодитися з висновками суду першої інстанції стосовно того, що виписки за особовими рахунками не доводять існування кредитного боргу, так як згідно заяви № 200499458 на оформлення кредиту зазначено інший номер особового рахунку та іншу дату початку обігу коштів, адже жодних заперечень від сторони відповідача стосовно неналежного підтвердження відношення наданих позивачем виписок за банківськими рахунками позичальника до укладеного з банком кредитного договору суду надано не було.

Крім того, слід врахувати. що за поясненнями позивача ПАТ «Банк Михайлівський» ліквідовано та відповідні договори перебувають у володіння ФГВФО, який і надав виписки вказаного банку за рахунками позичальника ОСОБА_1 .

Слід відхилити посилання суду першої інстанції про те, що розрахунок заборгованості не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит та порядок нарахувань заборгованості за відсотками та комісійними винагородами, зважаючи на наявність доказів обігу кредитних коштів за рахунками позичальника та обґрунтованість нарахувань згідно позову умовами укладеного позичальником кредитного договору, примірник якого знаходиться у матеріалах справи, а також відсутність доказів з боку відповідача щодо погашення заборгованості, яке б не було враховане позивачем при визначенні суми, заявленої у справі до стягнення.

Також позивачем заявлено у справі до стягнення з відповідача нарахувань за ч.2 ст.625 ЦК України на суму кредитної заборгованості.

Так частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Апеляційний суд враховує, що п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Зважаючи на нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат на період часу з дня введення у державі воєнного стану відповідні позовні вимоги задоволені бути не можуть з урахуванням заборон за п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Отже заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 у даній справі слід скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та прийняти постанову про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 51 861,35 грн кредитного боргу.

На підставі ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог у справі на 67% з відповідача на користь позивача слід стягнути 4057,52 грн. судового збору за розгляд справи судами першої ат апеляційної інстанцій.

Доказів наявності у відповідача пільг по оплаті судового збору, визначених ЗУ «Про судовий збір» матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.05.2025 у даній цивільній справі скасувати.

Позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 51861,35 грн кредитного боргу за договором №200499458 від 09.04.2016.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» 4057,52 грн. судового збору за розгляд справи судами першої ат апеляційної інстанцій.

У решті позовні вимоги у справі залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 02.07.2025.

Суддя-доповідач

Судді