Справа №289/381/25 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
Житомирський апеляційний суд в складі судді Павицької Т.М., вирішуючи клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року позов ТОВ «Свеа Фінанс» задоволено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, 01 липня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій заявила клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Як підставу для звільнення від сплати судового збору, посилається на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, інвалідом 3-ї групи та відповідно до п.8 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» може бути звільнений від сплати судового збору.
Клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю внаслідок Другої світової війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи провали безвісти , і прирівняні до них у встановленому порядку особи.
Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Відповідно до пунктів 1, 8 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Стаття 6 Конвенції, зокрема, передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (див., зокрема, пункт 25 рішення ЄСПЛ від 17.01.1970 у справі «Delcourt v. Belgium» (заява № 2689/65)).
Отже, оскільки в державі Україні діють апеляційні та касаційні суди, передбачені статтею 6 Конвенції гарантії поширюються також на апеляційний та касаційний перегляд справ.
Більше того, Суд вважає, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.
Частиною 2 статті 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Відповідно до частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, мають враховуватися іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика палата Верховного суду у пункті 61 постанови від 29.11.2023 по справі №906/308/20 зазначила, що положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до відповідача фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою.
Відмова у звільненні від сплати судового збору з тих підстав, що така особа є відповідачем, без дослідження судом доказів, якими відповідач обґрунтовує наявність підстав для застосування пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», завдає шкоди самій суті права відповідача на доступ до суду (пункт 62 даної постанови).
Натомість у пункті 61 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду виснувала, що положення пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до відповідача фізичної особи за наявності відповідної підстави, визначеної зазначеною нормою (пункт 66 постанови).
Судом установлено, що спір між сторонами виник із договірних зобов`язань, зокрема договору про надання споживчого кредиту, тому до спірних правовідносин слід застосовувати частину 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
У зв`язку з наявністю підстав, клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги підлягає задоволенню.
Керуючись ст.8 Закону України «Про судовий збір», ст. 136, 260, 261, ЦПК України, суд,
Клопотання представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 травня 2025 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя