Справа № 466/8225/20 Головуючий у 1 інстанції: Едер П. Т.
Провадження № 22-ц/811/478/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М. Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року у справі за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованих осіб: стягувача ОСОБА_3 , який дії в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 , Відділ у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції державний виконавець Маркіян Яремко про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

08 січня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Львова №466/8225/20 від 11.10.2023 року.

Заяву обґрунтовувала тим, що рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 14 червня 2022 року у справі № 466/8225/20, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 06.09.2023 року, позов ОСОБА_3 , який діяв в своїх інтересах та, як ним зазначено, в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 до неї ( ОСОБА_1 ) задоволено, зобов`язано її не чинити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та встановлено наступний порядок користування приміщеннями у квартирі АДРЕСА_1 : житлову кімнату, позначену в технічному паспорті цифрою «7» площею 24,5 кв.м залишено в користуванні ОСОБА_3 , житлову кімнату, позначену в технічному паспорті цифрою «2» площею 19,1 кв.м залишено в користуванні ОСОБА_1 ; житлову кімнату, позначену в технічному паспорті цифрою «4» площею 16,7 кв.м залишено в користуванні ОСОБА_4 . 11.10.2023 року Шевченківським районним судом міста Львова видано виконавчий лист № 466/8225/20 про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

03.12.2024 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Маркіяном Яремко відкрито виконавче провадження № 76683163 з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова №466/8225/20 від 11.10.2023 року, однак зазначений виконавчий документ нею виконано у добровільному порядку, а відтак є таким, що не підлягає виконанню у межах виконавчого провадження № 76683163. Зазначала, що вона не чинить будь-яких перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , її донька проживає з нею за цією адресою з народження, докази протилежного у матеріалах справи відсутні. При цьому вважала, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022 року, на підставі якого видано виконавчий лист №466/8225/20 від 11.10.2023 року, не зобов`язувало її вчиняти певні дії, а навпаки, зобов`язувало утримаватись від вчинення певних дій, що нею і виконано. Зазначене рішення суду не є рішенням про вселення стягувача, тому воно не підлягає виконанню в порядку, передбаченому ст. 67 Закону України «Про виконавче провадження». Ні рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022 року, ні виконавчий лист № 466/8225/20 від 11.10.2023 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 не передбачають вжиття держаним виконавцем жодного з перерахованих у ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення суду. Крім того, в матеріалах виконавчого провадження № 76683163 відсутні будь-які докази того, що нею чиняться перешкоди стягувачу у користуванні спірним майном, що свідчить про добровільне виконання нею виконавчого листа, у зв`язку з чим такий не підлягає примусовому виконанню. Незважаючи на наведене, 19.12.2024 року державний виконавець повідомив її про вчинення ним виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022 року у спосіб прибуття за адресою її місця проживання та забезпечення державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі. При цьому заходи, які мав на меті вжити державний виконавець, є не тільки неправомірними, викликаними неправильним трактуванням рішення суду, але й такими, що можуть негативно вплинути на психологічний стан її неповнолітньої доньки. У зв`язку з добровільним виконанням нею рішення суду, 25.12.2024 року вона звернулася до органу ДВС з заявою про закінчення виконавчого провадження, яка станом на час її звернення до суду є нерозглянутою. Просила заяву задоволити.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу - виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/8225/20 від 11.10.2023 року таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначив, що рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022 року у справі №466/8225/20 ОСОБА_1 виконано добровільно, вона не чинить перешкод ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим підстави для примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання зазначеного рішення суду, відсутні. При цьому, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022 року у справі №466/8225/20 не зобов`язувало її вчиняти певні дії, а навпаки, утримуватися від вчинення певних дій, що нею виконується. Крім того, ні рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022 року у справі №466/8225/20, ні виконавчий лист №466/8225/20 від 11.10.2023 року про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 не передбачають вжиття держаним виконавцем жодного з передбачених у Законі України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання рішення суду. Відтак, вважає відсутніми правові підстави для вчинення державним виконавцем дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 466/8225/20. З урахуванням наведеного, висновок суду про необхідність виконання рішення суду шляхом передачі ОСОБА_3 ключів від квартири є необґрунтованим, оскільки рішенням суду на нею не покладено обов`язку за свій кошт виготовити дублікати ключів від квартири для ОСОБА_3 . Враховуючи відсутність у рішенні суду та у виданому на підставі нього виконавчому документі вимоги (зобов`язання) ОСОБА_1 про передачу ключів ОСОБА_3 , такі витрати не можуть бути віднесені ні до передбачених ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» коштів виконавчого провадження, ні до витрат виконавчого провадження загалом. Таким чином, вважає доведеним, що рішення суду у справі № 466/8225/20 та виданий на його виконання виконавчий документ заявницею виконані, а способи виконання шляхом «передання ключів» чи «вселення» не передбачені ні ухваленим у цій справі рішенням суду, ні виданим на його виконання виконавчим документом.

Донька ОСОБА_1 - ОСОБА_4 з народження і до цього часу проживає з нею у квартирі АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не чинила та не чинить перешкод своїй доньці ОСОБА_4 у користуванні не тільки визначеною рішенням суду у цій справі кімнатою, але і всією квартирою, всім своїм майном. Наведене не тільки свідчить про добровільне виконання ОСОБА_1 рішення суду в частині нечинення перешкод у користуванні майном щодо ОСОБА_4 , але й вказує на те, що Шевченківським районним судом міста Львова неправомірно видано виконавчий лист № 466/8225/20 від 11.10.2023 року, що є підставою до визнання його таким, що не підлягає виконанню. При цьому, звертає увагу на порушення судом передбачених законом вимог до форми та змісту виконавчого листа, який видано без урахування кількості стягувачів та зі зазначенням стягувачем лише ОСОБА_4 .В. Відтак, з виданого судом виконавчого документа неможливо встановити на користь кого його слід було виконувати - ОСОБА_3 чи ОСОБА_4 .В. Більше того, виконавчий документ виданий помилково, оскільки Розділом VIII (виконання рішень немайнового характеру) Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено виконання в примусовому порядку рішень суду про встановлення порядку користування приміщеннями у квартирі. Відтак, з урахуванням вимог ч.2 ст.432 ЦПК України в цій частині виданий судом виконавчий документ повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з підстав помилкової видачі такого.

Просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким заяву про визнання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Львова № 466/8225/20 від 11.10.2023 року таким, що не підлягає виконанню, задоволити.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити. В судове засідання, призначене на 24 червня 2025 року, такі не з`явилися, подали клопотання про відкладення розгляду справи, однак, зважаючи на тривалість розгляду справи судом апеляційної інстанції,а також те, що вказані учасники справи скористалися своїм правом на дачу пояснень з приводу доводів апеляційної скарги та з приводу обставин справи в цілому в судовому засіданні 10 червня 2025 року, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності по наявних матеріалах справи.

Стягувач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_5 проти скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», є закінчення виконавчого провадження.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі №755/15479/14-ц підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У постанові Верховного Суду від 09.09.2021 року у справі №824/67/20 також зазначено, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

У постанові від 17.10.2019 року у справі № 2-3558/2010 Верховний Суд дійшов висновку, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Згідно постанови Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 824/2/22 законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпними, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа (постанова Верховного Суду від 09.02.2023 у справі № 824/85/21).

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року позов ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: відділ у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою задоволено. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 . Встановлено наступний порядок користування приміщеннями у квартирі АДРЕСА_1 : житлову кімнату, позначену в технічному паспорті цифрою «7» площею 24,5 кв.м залишено в користуванні ОСОБА_3 ; житлову кімнату, позначену в технічному паспорті цифрою «2» площею 19,1 кв.м залишено в користуванні ОСОБА_1 ; житлову кімнату, позначену в технічному паспорті цифрою «4» площею 16,7 кв.м залишено в користуванні ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1694,40 грн (одну тисячу шістсот дев`яносто чотири гривні 40 копійок).

Постановою Львівського апеляційного суду від 14.03.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні квартирою та встановлення порядку користування квартирою АДРЕСА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2541 гривні 60 копійок.

Постановою Верховного Суду від 06.09.2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 , адвоката Левицької Ірини Степанівни задоволено. Постанову Львівського апеляційного суду від 14 березня 2023 року скасовано та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14 червня 2022 року. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судовий збір, сплачений ним за подання касаційної скарги у розмірі 3 388 (три тисячі триста вісімдесят вісім) гривень 90 копійок.

11.10.2023 року на виконання рішення суду від 14 червня 2022 року Шевченківським районним судом м. Львова видано виконавчий лист №466/8225/20 про зобов`язання ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .

03.12.2024 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження № 76683163 з виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 покликалася на добровільне його виконання у зв`язку з відсутністю у неї обов`язку вчиняти ті чи інші дії, спрямовані на виконання рішення суду, яке згідно положень Закону України «Про виконавче провадження» не підлягає примусовому виконанню.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено практикою Європейського суду з прав людини. Звертаючись до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявником, всупереч вимогам ст. 432 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а відтак з урахуванням наявності рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.06.2022 року, що набрало законної сили та підлягає примусовому виконанню, а також відкритого виконавчого провадження, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Львова №466/8225/20 від 11.10.2023 року вимогам, передбаченим ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до положень якої у разі, якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів у виконавчому документі зазначаються один боржник та один стягувач, а також зазначається, в якій частині необхідно виконати таке рішення, колегією суддів до уваги не беруться, оскільки зазначені, на думку апелянта, недоліки не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з тим, враховуючи, що заявницею не доведено належними доказами, що нею добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого її обов`язок припинився, або її обов`язок, як боржника, припинився з інших причин, передбачених положеннями статті 432 ЦПК України, підстав для задоволення скарги колегія суддів не вбачає.

Інші доводи апеляційної скарги також правильних висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 23 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 липня 2025 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра