Справа № 638/6268/25
Провадження № 2-др/638/52/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Невеніцина Є.В.,

за участю секретаря Кассіч Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву представника відповідача

про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні проекти» про стягнення коштів в порядку поділу спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 41000 гривень. Свою заяву обґрунтовує тим, що згідно попереднього розрахунку вартість послуг з надання правничоії допомоги складає: попереднє опрацювання наданих клієнтом матеріалів, усні консультації, роз`яснення, узгодження правової позиції у справі, обговорення ходу ведення справи - 9 000,00 грн; пошук та вивчення законодавчих та нормативних правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ - 9 000,00 грн; підготовка відзиву на позовну заяву - 12 000,00 грн; складання відповіді на заперечення на відзив в процесі ведення справи у суді - 8000,00 грн; участь в судовому засіданні щодо розгляду справи - 3000,00 грн. Отже сума, яка підлягає до стягнення складає 41 000 грн.

24.06.2025 надійшло клопотання представник позивача про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування клопотання зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо розміру понесених витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу адвоката Сорокового Д.М. Квитанція на суму 30000 грн не може бути належним та допустимим доказом по справі, оскільки не містить призначення платежу, тобто не зрозуміло за яку саме послугу ОСОБА_3 було сплачено ФОП ОСОБА_2 . Відповідно до умов договору 0108/2-24 та додаткової угоди №145 послуги надаються адвокатом Сороковим Д.А., а сплату за послуги було здійснено фізичній особі - підприємцю (ФО-П) ОСОБА_2 а не адвокату, як зазначено в додатковій угоді. В заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 просить суд стягнути з позивача витрати за передбачену вартість послуг з надання правничої допомоги з супроводу справи в господарському суді м. Києва. Заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 41 000 грн є завищеною, необґрунтованою, не співмірною зі складністю даної справи, витраченим часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт і не відповідає критеріям дійсної необхідності його понесення та розумності.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав свою заяву та просив задовольнити, представник позивача та позивача просили відмовити у задоволенні заяви.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Харкова від 09.06.2025 визнано подання позовної заяви у цивільній справі № 638/6268/25 ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні проекти» про стягнення коштів в порядку поділу спільного майна подружжя - зловживанням процесуальними правами; позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні проекти» про стягнення коштів в порядку поділу спільного майна подружжя - залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч. 6 ст. 142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч. 9 ст. 141 цього Кодексу.

Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Таким чином, у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у разі необґрунтованих дій позивача, таких як зловживання процесуальними правами, виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

Так, ухвалою суду від 09.06.2025 визнано подання позовної заяви у цивільній справі № 638/6268/25 ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні проекти» про стягнення коштів в порядку поділу спільного майна подружжя - зловживанням процесуальними правами, та саме з цих підстав позовну заяву залишено без розгляду.

01.08.2024 між адвокатом Сороковим Д.А. та ОСОБА_3 укладено договір №0108/2-24 про надання правової допомоги. За умовами договору адвокат відповідно до узгоджених сторонами доручень: надає замовнику консультаційні та юридичні послуги щодо захисту інтересів останнього перед фізичними особами, в органах державної влади, органах прокуратури, МВС та СБУ, державної виконавчої служби, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в загальних, адміністративних та господарських судах України усіх інстанцій, зокрема у цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, у справах окремого та наказного провадження, в кримінальному провадженні, в тому числі оскарження дій та бездіяльності службових та посадових осіб; представляє замовника з усіма правами, які надано законом позивачу (цивільному позивачу та відповідачу), відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання; підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання, відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше; вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання; отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії; сплачувати від імені замовника державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі; вчиняти інші дії в інтересах замовника не передбачених даним договором; представляє інтереси замовника в судах, в органах прокуратури, МВС та СБУ під час досудового та судового слідства, кримінального провадження, у справах про адміністративні правопорушення, подавати заяви, клопотання, пояснення, докази та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів замовника. За правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2. договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеною додатком № 1 до цього договору. Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Згідно додаткової угоди від 23.04.2025 №145 до договору про надання послуг №0108/2-24 від 01.08.2024 сторони погодились змінити та доповнити пункт 3.1 договору наступним: «За правову допомогу, по цивільній справі №638/6268/25, передбачену в п.п. 1.2 договору замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі визначеною у відзиві по цивільній справі №638/6268/25, а саме в попередньому розрахунку вартості наданих послуг».

Згідно акту виконаних робіт №2304/1-25 від 23.04.2025 підписаного ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договором №0108/2-24 від 01.08.2024 попереднє опрацювання наданих клієнтом матеріалів, усні консультації, роз`яснення, узгодження правової позиції у справі, обговорення ходу ведення 3 год., ціна за 1 год. 3000 грн, загальна сума 9000 грн; пошук та вивчення законодавчих та нормативних правових актів, якими врегульовані спірні правовідносини, пошук та вивчення судової практики по аналогічній категорії справ 3 год., ціна за 1 год. 3000 грн, сума 9000 грн; підготовка відзиву на позовну заяву 4 год., ціна за 1 год. 3000 грн, сума 12000 грн.

Також, суду надано акт № 1206/1-25 за яким вартість складення відповіді на заперечення на відзив 8000 грн, участь у судовому засіданні 3000 грн, проте вказаний акт не підписано ОСОБА_3 .

Згідно матеріалів справи 24.04.2025 представником відповідача дійсно подано відзиву на позовну заяву, також, 05.05.2025 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив та 19.06.2025 представник відповідача приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно платіжної інструкції від 24.04.2025 ОСОБА_3 перерахувала ОСОБА_2 30000 грн, також 13.06.2025 перерахувала 11000 грн.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що представник відповідача дійсно виконав послуги згідно актів-прийму.

При цьому, суд враховує, що хоча акт виконаних робіт на суму 11 000 грн не підписаний, проте фактично зазначені в акті послуги адвокатом надані, що підтверджується матеріалами справи.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

Так, у справі № 686/31892/19 касаційна скарга мотивована тим, що орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, який поданий адвокатом не містять погодження сум судових витрат їхніми клієнтами, оскільки відсутні їхні підписи. У даній справі Верховний Суд зазначив, що враховуючи що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 довели надання їм, відповідно, адвокатами зазначених послуг, витрати на правову допомогу мають бути відшкодовані у визначеному районним судом розмірі.

Таким чином, надання юридичних послуг та робіт згідно актів виконаних робіт перевірено судом та підтверджено матеріалами справи.

Щодо відсутності документального підтвердження сплати вартості отриманих послуг суд зазначає, що п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України прямо передбачено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначаються на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 та постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/455/19, за якими відшкодуванню підлягають витрати на правничу допомогу незалежно від того, чи вони вже сплачені чи тільки має бути сплачено. Зазначивши, зокрема, що встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

Отже, висновки про відмову у відшкодуванні витрат на правничу допомогу через відсутність доказів оплати вказаних послуг не узгоджується з нормами чинного процесуального законодавства та вищенаведеними висновками Верховного Суду.

Також, суд зазначає, що правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

За визначенням, що міститься у пункті 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (частина перша статті 13 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

За змістом статті 30 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень статті 14 Податкового кодексу України адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність.

У свою чергу, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форми та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату.

Верховний Суд неодноразове виснував, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає підстави дійти висновку про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Предметом дослідження в цьому випадку є обсяг фактично виконаних адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, вказаних у розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, а не облік отриманого адвокатом доходу та його оподаткування. З огляду на викладене, а також те, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, суд дійшов висновку про те, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Зазначене викладене, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19, від 14 травня 2020 року у справі №344/7365/16-а, від 15 вересня 2021 року у справі №440/4206/19.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що представником відповідача доведено обсяг фактично виконаних адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Разом з тим, згідно з пунктами 2 ,4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ,зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Оцінюючі співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, об`ємом та часом виконаних робіт, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Верховний Суд неодноразово в своїх постановах зазначав, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

Неспівмірність суми гонорару визначається з критерію складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, тощо.

Враховуючи складність справи, ціну позову, обсяг матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів (їх складності та необхідності), кількість засідань, тривалість розгляду справи судом, суд приходить до висновку, що витрати у розмірі 41 000 грн є не співмірними зі складністю цієї справи, а відтак суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру його відшкодування до 10 000 грн, що відповідаює критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 141, 142, 257, 258, 259, 260, 263 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Інвестиційні проекти» про стягнення коштів в порядку поділу спільного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

В іншій частині відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Є.В.Невеніцин