Справа № 344/4532/25
Провадження № 22-ц/4808/926/25
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Василишин Л.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду в складі судді Бабій О.М., ухвалене 23 квітня 2025 року в м. Івано-Франківську, повний текст якого виготовлено 30 квітня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позовних вимог покликалася на те, що є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які в 2019 році розірвали шлюб. До 2024 року вона проживала з матір`ю, проте батько завжди надавав фінансову підтримку на її утримання. Незважаючи на це, через напружені стосунки мати позивачки подала позов про стягнення аліментів. З 2 липня 2021 року до повноліття дочки вона отримувала 1/4 доходу батька, але використовувала ці кошти на власний розсуд. Весною 2024 року позивачка переїхала до батька.

На даний час вона навчається на першому курсі факультету історії, політології і міжнародних відносин ДВНЗ «Прикарпатського національного університету ім. В. Стефаника» очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю політологія. Загальна вартість платної освіти за весь строк навчання становить 129 200,00 грн, по 32 300,00 грн на рік. Крім того, вона переїхала до м. Івано-Франківська, де орендує квартиру за 6 000,00 грн.

Батько здійснює оплату на навчання та матеріальне утримання позивачки. Натомість відповідачка працевлаштована, проте жодної участі в матеріальній підтримці дочки не бере.

Посилаючись на можливість нести витрати на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 10 000,00 грн щомісячно до закінчення навчання.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у зв`язку із навчанням у розмірі 1500 гривень щомісячно на час навчання ОСОБА_1 , але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку. Стягнення аліментів розпочато з 13 березня 2025 року. В задоволенні решти вимог позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Просить рішення в частині відмови в задоволенні позову скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що судом не враховано факт постійного утримання позивачки виключно батьком, який оплачує навчання, житло, побутові витрати, медичне лікування та інше. Витрати на навчання та оренду житла підтверджені відповідними документами. Натомість, на думку представника скаржниці, дані про тимчасову роботу позивачки не є підставою для виведення її з категорії осіб, що потребують утримання, адже вона студентка платної форми навчання та не має стабільного доходу.

Вважає, що суд не звернув увагу, що витрати на проживання, оплату освіти, ліки та інші щоденні потреби перевищують 10 000,00 грн в місяць. При цьому визначений судом розмір аліментів в 1500,00 грн не забезпечує навіть гарантованого розміру аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, що на даний час становить 3028 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку платника аліментів. Також суд не врахував інфляційні процеси та постійний ріст цін.

Посилається також на те, що судом не враховано того, що відповідачка працездатна особа та має зобов`язання щодо утримання дитини, а тимчасові фінансові труднощі не звільняють її від обов`язків.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 покликається на законність та обґрунтованість рішення суду. Натомість, доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування.

Зазначає, що не відмовляється від свого обов`язку щодо утримання дочки, проте на даний час вона не працевлаштована і не має можливості задовольнити всі потреби дочки. Натомість погоджується сплачувати аліменти частково в розмірі 1500,00 грн. Крім того, позивачка працює та перебуває у шлюбі з чоловіком, який має стабільний і високий дохід.

Вказує, що під час роботи за кордоном підірвала своє здоров`я, у зв`язку з чим наразі проходить лікування, яке потребує значних фінансових витрат. Оскільки вона не працює, матеріальну підтримку їй надають сини, які проходять службу в Збройних силах України.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду відповідає вказаним вимогам з огляду на таке.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, виходячи з фактичних обставин справи, враховуючи, що відповідачкою не заперечується її обов`язок матеріальної допомоги дочці на період навчання, керуючись принципом розумності та справедливості, вважав, що достатнім для покриття витрат, пов`язаних із навчанням повнолітньої дочки, є стягнення з відповідачки аліментів на користь позивачки у розмірі 1500,00 грн, які вона має можливість сплачувати.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_1 . Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 березня 2019 шлюб між ними розірвано. Рішенням цього ж суду від 29 вересня 2021 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки в розмірі частки з усіх видів заробітку щомісячно.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачці ІНФОРМАЦІЯ_2 виповнилося вісімнадцять років. Як вбачається з довідки Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника від 21.02.2025, вона навчається на Факультеті історії, політології і міжнародних відносин на першому курсі освітнього рівня «бакалавр» денної контрактної форми навчання (а.с. 24).

Згідно витягу із реєстру територіальної громади позивачка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців у Прикарпатському національному університеті імені Василя Стефаника термін навчання становить чотири роки за ступенем вищої освіти «бакалавр». Згідно пунктів 1-2 Розділу ІІІ договору вартість освітньої послуги за весь час навчання становить 129 200,0, по 32 300,00 грн за кожен навчальний рік (а.с. 19).

Судом під час розгляду справи отримано інформацію із державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів сторін справи, згідно отриманих відповідей інформація про дохід ОСОБА_2 відсутня.

ОСОБА_1 отримувала дохід - класифікація 126-додаткове благо, та із 26.02.2025 року заробітну плату в ТОМ «Мережа сервіс Львів».

Обгрунтовуючи позовні вимог, ОСОБА_1 посилалась на те, що оплату за навчання, а також витрати на її утримання здійснював виключно батько ОСОБА_3 .

Заперечуючи проти вимог позову, ОСОБА_2 вказувала, що стягнення аліментів у розмірі 10000,00 грн є необґрунтованим та занадто великим. Пояснила, що на даний час не працює, має проблеми зі здоров`ям, натомість дочка одружена, а також працює.

За змістом статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (стаття 200 СК України).

Як визначено статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу ( батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

При визначенні розміру аліментів суд врахував матеріальне становище сторін, стан здоров`я платника аліментів, обставину отримання дочкою заробітної плати, те, що позивачці допомагає інший з батьків, крім того те, що позивачка вийшла заміж. Тому суд вважав, що з відповідачки слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в розмірі по 1500 грн. щомісячно на час її навчання, але не пізніше досягнення нею 23-х річного віку. При цьому, аліменти в розмірі 10 000 гривень є необґрунтованими, оскільки те, що позивачка навчається і батько сплачує за її навчання, не означає що й мати може сплачувати такий розмір аліментів в силу своїх доходів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що позивачка навчається на денній формі навчання, попри це вона працевлаштована та отримує заробітну плату з лютого 2025 року. Вказане скаржниця не спростувала ні в суді першої, ні апеляційної інстанції. Більше того, не заперечила, що на даний час одружена.

Твердження щодо розміру витрат понад 10 000 грн на місяць не підтверджене належними доказами у справі. Аналогічно не доведено, що позивачка потребує повного матеріального утримання, тим більше з урахуванням її соціального стану (шлюб, власні доходи, підтримка з боку чоловіка та батька).

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідачки, суд вірно врахував, що обов`язок по наданню матеріальної допомоги повнолітній доньці, яка продовжує навчання, законом покладено на обох батьків, з урахуванням спроможності останніх її надавати.

Водночас положеннями статті 201 СК України не передбачено застосування вимог статті 182 для визначення мінімального граничного розміру аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Зазначене у статті 200 СК України відсилання до норми статті 182 цього Кодексу стосується лише врахування судом тих обставин, які мають істотне значення та впливають на розмір аліментів (частина перша статті 182 СК України).

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного суду від 21 листопада 2018 року у справі № 382/1093/16-ц.

Відтак, посилання апеляційної скарги на те, що визначений судом розмір аліментів нижче межі - 50 % прожиткового мінімуму для працездатної особи, є необґрунтованим.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності, доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 23 квітня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

Л.В. Василишин

Повний текст постанови виготовлено 03 липня 2025 року.