ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 червня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 739/1031/24

Головуючий у першій інстанції - Кочура О. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/742/25

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , Міністерство оборони України

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області у складі судді Кочури О.О. від 10 лютого 2025 року, місце ухвалення рішення - м. Новгород-Сіверський, дата складання повного рішення - 18 лютого 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, в якому просила встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та жінки ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , PHOKПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), починаючи з 05 квітня 2014 року по 10 березня 2022 року. В обґрунтування заявлених вимог позову позивач зазначала, що починаючи з 05.04.2014 року по 10.03.2022 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, при цьому, не перебували в будь-якому іншому зареєстрованому шлюбі. З 20.01.2022 року старший сержант ОСОБА_3 був мобілізований та проходив військову службу у складі Збройних Сил України. ІНФОРМАЦІЯ_2 під час виконання бойового завдання старший сержант ОСОБА_3 загинув. Отже, як вказувала позивач, з цього часу припинились їх сімейні відносини з підстав смерті чоловіка. У 2022 році позивач ОСОБА_1 зверталась до Міністерства оборони України із заявою про отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю члена сім`ї - чоловіка ОСОБА_3 . Проте, документи їй були повернуті на доопрацювання для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За доводами позивача, вона, ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_3 з 05.04.2014 року спільно проживали однією сім`єю, спочатку тільки із дочкою позивача - ОСОБА_4 , а потім у них народився спільний син - ОСОБА_5 , у приватному будинку, належному позивачу, за адресою: АДРЕСА_2 , де вони були також зареєстровані. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом вели домашнє господарство, мали спільний сімейний бюджет, були об`єднані спільним побутом, спільно виховували дітей, несли спільні витрати. За доводами позивача, вказані обставини підтверджуються деклараціями про доходи ОСОБА_1 за період з 2017 по 2020 рік, актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, актом обстеження житлово-побутових умов, наявністю у позивача оригіналів документів, належних ОСОБА_3 , а саме, посвідчення водія, договір купівлі-продажу транспортного засобу, документи про освіту ОСОБА_3 , копія його паспорту, копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія військового квитка, тощо. Також ОСОБА_1 , як член сім`ї загиблого військовослужбовця, отримала лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , на підставі якого оформила свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , а також витяг з протоколу засідання ВЛК ЗСУ про встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв). Позивач стверджує, що вказані обставини у сукупності підтверджують, що між ОСОБА_3 та нею, ОСОБА_1 склалися та мали місце усталені відносини притаманні подружжю, зокрема, народження спільної дитини, спільне проживання у будинку, спільний бюджет, спільне виховання обох дітей, спільний побут.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 10.02.2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - задоволено. Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу чоловіка ОСОБА_3 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та жінки ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), починаючи з 05 квітня 2014 року по 10 березня 2022 року. Судом вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 просить рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10.02.2025 року в справі №739/1031/24 - скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п.2 ч.1 статті 155 ЦПК України, роз`яснивши позивачу про її право або звернутися до суду з позовом, в якому сформулювати вимогу до інших осіб, або звернутися із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що із оскаржуваним рішенням суду першої інстанції від 10.02.2025 року вона не погоджується через неправильне застосування судом норм процесуального права - мотивувальна частина рішення суду не містить посилання на норми процесуального права, які передбачають можливість розгляду судом заяв про встановлення факту, що має юридичне значення, в позовному провадженні. Апелянт вважає, що справа, в якій висловлено прохання в позовному провадженні встановити факт, підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, через відсутність предмету cпopy. Апелянт стверджує, що прохання встановити факт, що має юридичне значення, в "порядку позовного провадження" суперечить вимогам статей: 293, 315 ЦПК України, оскільки формулювання позовної заяви в такий спосіб означає прохання розглянути позов за відсутності предмету cпopy. При цьому, предмет cпopy - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють, як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (висновок із застосування права наведено у Постанові Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі №638/3792/20). Апелянт вказує, що судом першої інстанції не були в повній мірі враховані висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21. Правильне тлумачення цих висновків означає, що питання встановлення факту проживання жінки та загиблого чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу розглядається за правилами цивільного судочинства: за відсутності cпopy про право - в порядку окремого провадження; за наявності cпopy про право - в порядку позовного провадження, якщо сформульована відповідна матеріально-правова вимога до іншої особи, для правильного вирішення якої слід встановити факт. Отже, в позовному провадженні розглядаються спори про право, в яких позивачем формується матеріально-правова вимога до відповідача, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження. При цьому, в позовному провадженні судом встановлюються факти та обставини, з якими сторони пов`язують свої вимоги та заперечення щодо предмету позову, i які необхідно встановити саме для правильного вирішення спору, тобто, для розгляду матеріально-правової вимоги позивача до відповідача. Ці факти та обставини доказуються сторонами, суд наводить висновки про ix наявність або відсутність у мотивувальній частині рішення. За доводами апелянта, питання встановлення фактів за відсутності cпopy (за відсутності сформульованої матеріально - правової вимоги до відповідача, для задоволення якої слід встановити певні факти та обставини), в позовному провадженні не розглядаються, а розглядаються в окремому провадженні.

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.128-130, том 2) позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а обгрунтоване рішення Новгород-Сіверського районного суду від 10.02.2025 року - залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу (а.с.148-154, том 2) відповідач Міністерство оборони України просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення Новгород-Сіверського районного суду від 10.02.2025 року - скасувати, та ухвалити нове рішення. Відповідач Міністерство оборони України вважає, що позовна заява ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, підлягає залишенню без розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеконференції, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Костюченко В.К. підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, і просив її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Беніцька В.І., (в режимі відеоконференції), просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а обгрунтоване рішення Новгород-Сіверського районного суду від 10.02.2025 року - залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 , представник відповідача - Міністерства оборони України, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду даної справи, не з`явилися. Від Міністерства оборони України надійшла заява про розгляд справи 23.06.2025 року за відсутності його представника (а.с.162-163, том 2).

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав КП "Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації" №33152417 від 13.02.2012 року. Підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу від 17.06.2011 року, що посвідчений приватним нотаріусом Новгород-Сіверського РНО та зареєстрований у реєстрі за №671 (а.с.15, том 1).

У будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані також особи: ОСОБА_1 разом із дочкою - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - з 02.10.2015 року, син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований з 03.04.2017 року, та ОСОБА_3 , зареєстрований з 25.01.2022 року (а.с.11,16-17,23,24, том 1).

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками є: ОСОБА_3 - батько, ОСОБА_1 - матір (а.с.39, том 1).

Як вбачається із копії свідоцтва про народження та Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю дитини є ОСОБА_1 , відомості про батька записані відповідно ч.1 статті 135 Сімейного кодексу України (а.с.37-38, том 1).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 13.05.2022 року, складеного депутатом Новгород-Сіверської міської ради Топчій Н.М., на день смерті загиблий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , був зареєстрований по АДРЕСА_2 . Також встановлено, що ОСОБА_3 разом з ОСОБА_1 проживали з 2014 року однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та виховували разом дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.41, том 1).

Отже, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 та діти, яких вони спільно виховували, були зареєстровані за однією адресою та мали спільне місце проживання по АДРЕСА_2 . При цьому, ОСОБА_1 не перебувала у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актового запису цивільного стану (а.с.65, том 1).

ОСОБА_3 до 2006 року перебував у шлюбі із ОСОБА_6 , який було припинено з підстав його розірвання, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 , виданим 30 серпня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Новгород-Сіверського районного управління юстиції Чернігівської області (а.с.66, том 1).

Позивачем також додано до позовної заяви фотокартки, зроблені в різні хронологічні періоди часу, відповідно, під час святкувань та під час повсякденного життя, на яких зображені ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , разом із дітьми ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , та інші особи (а.с.173-175, том 1).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , будучи особою уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у хронологічний період з 2017 по 2020 роки, подавала щорічні декларації про доходи, в яких також вказувала доходи ОСОБА_3 , як члена своєї сім`ї (особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі) та зазначала його заробітну плату, місце роботи, а також доходи отримані від надання в оренду, належних ОСОБА_3 земельних ділянок (а.с.53-64, том 1).

У період з 2017 року по 2018 рік ОСОБА_1 отримувала соціальну допомогу, при визначенні та призначенні якої вона подавала до Управління соціального захисту Новгород-Сіверської міської ради разом із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг такі документи: декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням соціальної допомоги; акти обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, проведених соціальним інспектором. За змістом документів, поданих ОСОБА_1 до Управління соціального захисту Новгород-Сіверської міської ради ОСОБА_3 визначався, як член сім`ї ОСОБА_1 , і його дохід враховувався органами соціального захисту при призначенні соціальної допомоги. При цьому, обстеження матеріально-побутових умов сім`ї здійснювалось соціальним інспектором, який в актах станом на 2017 і 2018 роки встановив факт спільного проживання ОСОБА_1 з такими членами її сім`ї: дочка - ОСОБА_4 , син - ОСОБА_5 , співмешканець - ОСОБА_3 (а.с.43-52, том 1).

Згідно копії договору купівлі-продажу №7441/2019/1722327 транспортного засобу від 16.10.2019 року, ОСОБА_3 купив автомобіль ВАЗ 21013, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 (а.с.35, том 1).

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть №443 від 13.03.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.26). Аналогічна інформація вбачається із копії свідоцтва про смерть від 22.03.2022 року, виданого Новгород-Сіверським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.25, том 1).

Позивачем додано до позовної заяви копії документів на підтвердження проходження ОСОБА_3 військової служби: копію витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_4 по стройовій частині (а.с.27, том 1), копію контракту між ОСОБА_3 та Міністерством оборони України в особі т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського складу від 20.01.2022 року (а.с.29-30, том 1), копію витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, (поранень, контузій, травм, каліцтв) №1137 від 05.05.2023 року (а.с.28, том 1).

В ході судового розгляду даної справи позивач ОСОБА_1 стверджувала, що у неї знаходяться та зберігаються оригінали документів, належні померлому ОСОБА_3 , копії яких вона долучила до позовної заяви, а саме: - посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , серії ВХХ від 05.08.2015 року; - свідоцтво серії НОМЕР_5 , із додатком про закінчення ОСОБА_3 у 2019 році Приватного професійно-технічного навчального закладу "Європейський", і здобуття ним професії охоронника 1-го розряду; - свідоцтво серії НОМЕР_7 про закінчення ОСОБА_3 у 2020 році ТОВ "Чернігівський обласний навчальний комбінат", і здобуття професії оператора заправних станцій 2 розряду; - посвідчення № НОМЕР_6 про навчання ОСОБА_3 з 06.06.2016 року по 09.09.2016 року у Навчально-курсовому комбінаті "Кривбасбуд" за фахом охоронець та отримання кваліфікації охоронника 3-го розряду (а.с.31,32,33,34, том 1).

У 2022 році ОСОБА_1 зверталась до Міністерства оборони України із заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю члена сім`ї - чоловіка ОСОБА_3 , проте, подані документи було повернуто ОСОБА_1 на доопрацювання, із зазначенням, що за даними документами неможливо встановити, чи є заявниця особою, яка перебувала на утриманні ОСОБА_3 , проживала разом з ним, вела спільне господарство, мала взаємні права та обов`язки, а також чи має вона власну сім`ю (а.с.67,68, том 1).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.02.2025 року, задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що в ході судового розгляду даної справи із досліджених письмових доказів та показань свідків встановлено факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, за адресою: АДРЕСА_2 , починаючи з 05 квітня 2014 року по 10 березня 2022 року, із ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому суд першої інстанції зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу має для позивача ОСОБА_1 важливе юридичне значення та є необхідним для отримання одноразової виплати у зв`язку зі смертю військовослужбовця. Судом встановлено, що у 2022 році ОСОБА_1 зверталась до Міністерства оборони України із заявою про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю члена своєї сім`ї - чоловіка ОСОБА_3 , проте, дані документи було повернуто ОСОБА_1 на доопрацювання, оскільки із поданих документів неможливо встановити, чи є ОСОБА_1 особою, яка перебувала на утриманні ОСОБА_3 , проживала разом з ним, вела спільне господарство, чи мали вони взаємні права та обов`язки, а також чи вона має власну сім`ю. При вирішенні вимог заявленого позову судом першої інстанції було прийнято до уваги, що ОСОБА_1 вже неодноразово зверталась до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, Солом`янського районного суду м.Києва, Чернігівського окружного адміністративного суду (а.с.18-20, том 1), рішення якого було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024 року у справі №620/9934/23 (а.с.21-22, том 1), для вирішення наявного спору, проте, спір наразі не вирішено, і суд першої інстанції вважав за необхідне захистити права позивача, які не визнаються.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 10.02.2025 року ухвалено судом із неправильним застосуванням норм процесуального права, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду від 10.02.2025 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2 просить рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10.02.2025 року в справі №739/1031/24 - скасувати, провадження у справі закрити, на підставі п.2 ч.1 статті 155 ЦПК України, роз`яснивши позивачу про її право або звернутися до суду з позовом, в якому сформулювати вимогу до інших осіб, або звернутися із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що із оскаржуваним рішенням суду першої інстанції від 10.02.2025 року вона не погоджується через неправильне застосування судом норм процесуального права - мотивувальна частина рішення суду не містить посилання на норми процесуального права, які передбачають можливість розгляду судом заяв про встановлення факту, що має юридичне значення, в позовному провадженні. Апелянт вважає, що справа, в якій висловлено прохання в позовному провадженні встановити факт, підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 статті 255 ЦПК України, через відсутність предмету cпopy. Апелянт стверджує, що прохання встановити факт, що має юридичне значення, в "порядку позовного провадження" суперечить вимогам статей: 293, 315 ЦПК України, оскільки формулювання позовної заяви в такий спосіб означає прохання розглянути позов за відсутності предмету cпopy. При цьому, предмет cпopy - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють, як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (висновок із застосування права наведено у Постанові Верховного Суду від 20.09.2021 року у справі №638/3792/20). Апелянт вказує, що судом першої інстанції не були в повній мірі враховані висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21. Правильне тлумачення цих висновків означає, що питання встановлення факту проживання жінки та загиблого чоловіка однією сім`єю без реєстрації шлюбу розглядається за правилами цивільного судочинства: за відсутності cпopy про право - в порядку окремого провадження; за наявності cпopy про право - в порядку позовного провадження, якщо сформульована відповідна матеріально-правова вимога до іншої особи, для правильного вирішення якої слід встановити факт. Отже, в позовному провадженні розглядаються спори про право, в яких позивачем формується матеріально-правова вимога до відповідача, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження. При цьому, в позовному провадженні судом встановлюються факти та обставини, з якими сторони пов`язують свої вимоги та заперечення щодо предмету позову, i які необхідно встановити саме для правильного вирішення спору, тобто, для розгляду матеріально-правової вимоги позивача до відповідача. Ці факти та обставини доказуються сторонами, суд наводить висновки про ix наявність або відсутність у мотивувальній частині рішення. За доводами апелянта, питання встановлення фактів за відсутності cпopy (за відсутності сформульованої матеріально - правової вимоги до відповідача, для задоволення якої слід встановити певні факти та обставини), в позовному провадженні не розглядаються, а розглядаються в окремому провадженні.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.02.2025 року, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

У статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Статтею 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (у редакції, чинній на час загибелі ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 Сімейного кодексу України).

Відповідно до приписів частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами першою, другою статті 21 Сімейного кодексу України регламентовано, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 Сімейного кодексу України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі №582/18/21, провадження № 61-20968сво21).

При цьому, із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є необхідним для отримання ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, і за даних обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції від 10.02.2025 року, вказаним вище вимогам відповідає.

Суд враховує, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім, як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Оскільки у даній справі ОСОБА_1 не посилалася на прийняття у позасудовому порядку жодних рішень органів державної влади або місцевого самоврядування щодо фактів, які мають юридичне значення, а навпаки, звернулася до суду цивільної юрисдикції з метою встановлення факту, який належить встановлювати в судовому порядку за правилами ЦПК України, то дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Отже, незалежно від мети звернення до суду, зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця, і наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року, у справі №560/17953/21.

У оскаржуваному рішенні від 10.02.2025 року суд першої інстанції обґрунтовано послався на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21, провадження № 11-150апп23, у якій зазначено: '' … 117. Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі №287/167/18-ц (провадження №14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №290/289/22-ц (провадження №61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.''

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції від 10.02.2025 року відносно того, що оскільки рішення про встановлення факту, який просить встановити ОСОБА_1 , безумовно впливає на права ОСОБА_2 , як члена сім`ї загиблого ОСОБА_3 , то дана справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 10.02.2025 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують дані правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ході розгляду справи.

За даних обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10.02.2025 року, підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2025 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: