Справа № 591/4210/25
Провадження № 2/591/879/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі - Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-х осіб: Управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1

про визначення виховання та утримання дитини батьком -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення виховання та утримання дитини батьком в якому просить визначити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 2019 року. Позовні вимоги обґрунтував тим, що Відповідачка ОСОБА_2 з 2019 року виїхала за кордон, та з того часу самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Майже не спілкується з донькою, не цікавиться її життям, не утримує доньку. Позивач стверджує що він самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_3 .

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 12 червня 2025 року.

Протокольною ухвалою від 12 червня 2025 року залучено третьою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Брайко Ю.В. в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд його задовільнити, слухати справу у її відсутність та відсутність позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 до суду не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Одночасно також була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

3-тя особа: Управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Суду надано висновок від 10.06.2025 року №965/27.1-26 про можливість визначити ОСОБА_1 , як такого, що самостійно виховує та утримує неповнолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

3-тя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі судом встановлено, у відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З копії рішення Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2023 року встановлено, що було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було зареєстровано 10 квітня 2004 року, актовий запис 3327.

З довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої відділом реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради ОСОБА_3 з 19.06.2016 року по теперішній час проживає за адресою АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстрований і позивач.

Згідно характеристики №204 від 21 травня 2024 року видана Сумським закладом загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №2 Сумської міської ради батько приділяє багато уваги вихованню доньки, цікавиться її навчанням, здоров`ям, уподобаннями, завжди намагається допомогти. Постійно спілкується з учителями, відвідує батьківські збори, підтримують зв`язок з класним керівником.

Відповідно до довідки КНП «Центр первинно-санітарної допомоги №1» Сумської міської ради амбулаторія №4 на прийом до лікаря дитина з`являється у супроводі батька ОСОБА_1 ..

З виписок Приват банку вбачається перерахування коштів з рахунку позивача на рахунок його доньки ОСОБА_3 ..

Згідно заяви від 03 липня 2024 року, зареєстрована в реєстрі 31914 Відповідачка ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_1 повністю утримує та виховує спільну доньку, оскільки вона тривалий час перебуває за кордоном з 2019 року, там має іншу сім`ю.

Відповідно до ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, а також несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

На підставі ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

На підставі ч.5 ст.150 Сімейного Кодексу України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

За ч.1 ст.151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ч.2 ст.155 Сімейного Кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст.157 Сімейного Кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

На підставі ст.141 Сімейного Кодексу України встановлюється рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За загальним правилом розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.1 ст.180, ч.1 ст.181 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. При цьому визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини відповідно до ч.8ст.7 СКтаст.11 Закону України «Про охорону дитинства».

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.

З огляду на зазначене, вбачається, що у справі, яка розглядається, наявний спір про право, зокрема, спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження із залученням органу опіки та піклування відповідно до ч. 4, 5ст.19 Сімейного Кодексу України.

Тобто факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі №201/5972/22.

При цьому доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане із настанням обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22.

Враховуючи, що ОСОБА_1 не ставить питання визначення місця проживання неповньолітньої дитини разом із ним або питання участі матері у її вихованні чи утриманні, а заявляє вимоги про встановлення факту самостійного виховання ним та утримання такої дитини. Таким чином суд вказує, що незважаючи на проживання матері окремо від дитини, це не впливає на обов`язок ОСОБА_2 піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя, а також на її обов`язок утримувати неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З наведених обставин у позові та які підтверджені матеріалами справи вбачається, що позивач зі своєю донькою зареєстровані та проживають в АДРЕСА_1 . З 2019 року

Відповідачка-мати дитини залишила дитину на виховання та утримання позивача, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків в зв`язку з проблемами здоров`я та переїхала проживати в іншу країну, де і на даний час проживає. По теперішній час участі у вихованні та утриманні дитини відповідачка не приймає, не цікавиться її станом здоров`я, матеріально її не забезпечує.

Таким чином, факт самостійного виховання ОСОБА_1 неповнолітньої доньки підтверджується довідками та характеристиками відповідних органів, які додаються до позовної заяви.

Факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не підлягає з`ясуванню в порядку окремого провадження та може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.

Так, судом враховано встановлені обставини справи, за якими неповнолітня дитина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , фактично з 2019 року постійно мешкає із батьком. Тобто, ОСОБА_1 фактично одноосібно утримує свою доньку, оскільки доказів утримання спільної для сторін дитини з боку матері суду не було надано.

Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи з якнайкращих інтересів дитини, з метою надання батьку більших повноважень з приводу виховання неповнолітньої доньки, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі, визначити те, що батько самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-х осіб: Управління «Служба у справах дітей Сумської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визначення виховання та утримання дитини батьком задоволити.

Визначити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 самостійно виховує та утримує доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 липня 2025 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО