Справа №489/3328/24
Провадження № 22-ц/812/1250/25
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 липня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

подану адвокатом Бакай Лілією Анатоліївною

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 травня 2025 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Кокорєвим В.В., повний текст складено 09 травня 2025 року, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 12 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (далі - ТОВ «Служба миттєвого кредитування») та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг № 070 «Стандартний», за умовами якого відповідач отримав без конкретної споживчої мети на суму погоджену сторонами в заяві-анкеті та складає 3400 грн., на умовах, визначених в кредитному договорі. Згідно з умовами вказаного договору, граничний строк кредитування складає 1 рік.

Крім того, 12 квітня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг № 306 «Стандартний», за умовами якого відповідач отримав без конкретної споживчої мети на суму погоджену сторонами в заяві-анкеті та складає 4600 грн., умовах, визначених в кредитному договорі. Згідно з умовами вказаного договору, граничний строк кредитування складає 1 рік.

Відповідач здійснив дії спрямовані на укладення вказаних договорів шляхом заповнення заяви про надання (отримання) грошових коштів на сайті позикодавця введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти.

Зазначають, що 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 070 від 12 квітня 2021 року та № 306 від 12 квітня 2021 року.

У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» згідно Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 070 від 12 квітня 2021 року та № 306 від 12 квітня 2021 року .

Посилаються на те, що станом на дату подання позову до суду заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитами не сплачуються, у зв`язку із чим утворилась заборгованість:

- за договором про надання фінансових послуг № 070 від 12 квітня 2021 року в загальному розмірі 61044,96 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3400 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 57644,96 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 34415 грн., з яких заборгованість по кредиту 3400 грн., заборгованість за процентами - 31015 грн.;

- за договором про надання фінансових послуг № 306 від 12 квітня 2021 року в загальному розмірі 82590,24 грн., з яких: заборгованість за кредитом 4600 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 77990,24 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 46570 грн, з яких заборгованість по кредиту 4600 грн, заборгованість за процентами - 41970 грн.

Посилаючись на наведені обставини позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №№ 070, 306 у розмірі 80985грн, 3028,00 грн судового збору та 17000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 травня 2025 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг №070 від 12 квітня 2021, яка станом на 10січня 2023 складає 34415грн, з яких: 3400 грн. - тіло кредиту, 31015 грн. - заборгованість за відсотками; заборгованість за договором про надання фінансових послуг №306 від 12 квітня 2021року, яка станом на 10 січня 2023 складає 46570 грн, з яких: 4600 грн - тіло кредиту, 41970 грн - заборгованість за відсотками, а всього на загальну суму 80985 грн (вісімдесят тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень нуль копійок), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції встановив, що відповідач підписала кредитні договори електронним підписом одноразовим ідентифікатором (у відповідності до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію») та отримала кошти за у розмірі 3400 грн. та 4600 грн. відповідно; матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору.

Наявними у справі доказами підтверджується набуття ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договором, які укладені останнім в електронній формі та умови яких позикодавцем були виконані.

Між тим, відповідачем належними і допустимими доказами не спростовано не належного виконання своїх договірних зобов`язань з повернення коштів.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала, отримані кошти згідно умов договорів не повернула, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення заборгованості по кредитним договорам №№ 070, 306 в загальному розмірі 80985 грн.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним з`ясуванням обставин справи, а тому просив про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором.». Кредитні договори від 12квітня 2021 №070 та №306, укладені між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачкою ОСОБА_1 вочевидь за своїм змістом передбачають підвищення процентної ставки за ними попри існуючу заборону на таке підвищення.

Звертає увагу, що ухвалюючи оскаржуване рішення судом першої інстанції не враховано положення вимог ст. ст.215,216 ЦК України щодо нікчемності договорів від 12 квітня 2021року №070 та №306, укладених кредитування» та відповідачкою ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Зауважив, що до матеріалів справи, та апеляційної скарги не додані докази належного та повного виконання зобов`язань ОСОБА_1 . Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. Рішенням суду було детально проаналізовано розрахунок заборгованості та перевірені розрахунки позивача, в тому числі заявлених (нарахованих) процентів. Встановлені рішенням суду факти не спростовані апелянтом, оскільки доказів зворотного він не надав. Таким чином апелянтом не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України (в редакції на час подачі апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 стаття 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 стаття 4 ЦПК України).

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 12 квітня 2021року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг №306, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов даного договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 4600 грн., орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту; у разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів; проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування в наступному розмірі: 1)2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту 2) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а 3) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.6 4) починаючи з 30 дні наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в 5) процентна ставка - фіксована.

Відповідно до довідки ТОВ "ФК"Вей фор пей" від 23.02.2024 було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 4600 грн. на номер карти НОМЕР_1 згідно договору №306.

Меморіальний ордер № від 13 квітня 2021 року підтверджує факт перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 4600,00 грн.

Згідно з довідкою від 06 вересня 2024 року у клієнта ОСОБА_1 є відкритий соціальний рахунок UAUA6429 та до нього картка НОМЕР_2 .

Цього ж дня, між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг №070, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов даного договору, відповідачу було надано кредит в розмірі 3400 грн., орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту; у разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів; проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування в наступному розмірі: 1)2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту 2) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а 3) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.6 4) починаючи з 30 дні наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.в 5) процентна ставка - фіксована.

Відповідно до довідки ТОВ "ФК"Вей фор пей" від 23 січня 2024 року було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 3400 грн. на номер карти НОМЕР_1 згідно договору №070.

Меморіальний ордер № від 13 квітня 2021 року підтверджує факт перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 3400,00 грн.

Відповідно до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило за плату право грошової вимоги новому кредитору ТОВ "Вердикт Капітал". Згідно з реєстром боржників до вказаного договору, ТОВ "Вердикт Капітал" було передано право вимоги, зокрема, за договором №306, укладеного з ОСОБА_1 на загальну суму 36018,00 грн. та за договором №070, укладеного з ОСОБА_1 на загальну суму 26622,00 грн.

Відповідач ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором, на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якого, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 3400,00 грн. та 4600,00 грн. на банківську картку, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Отже, ОСОБА_1 здійснила дії, спрямовані на укладення кредитних договорів, які є предметом позову та не заперечувала факт їх підписання.

В установленому законом порядку вказані договори недійсними не визнавались і є чинними.

Свої зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірах, встановлених договорами - 4 600 грн та 3 400 грн за кожним договором, що підтверджується листами ТОВ Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а. с. 20, зворот).

Відповідачка зобов`язання за договором про надання фінансових послуг не виконала, заборгованість, у строк, обумовлений договором не погасила, проценти за користування кредитними коштами не сплатила.

Згідно доданих до позову розрахунків заборгованості відповідача за договором №306 станом на 10 січня 2023 (з урахуванням принципу розумності, співмірності і пропорційності) складає 46570 грн, з яких: 4600 грн заборгованість по тілу кредиту, 41970 грн заборгованість по відсотках.

01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») було укладено Договір факторингу № 1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 070 від 12 квітня 2021 року та № 306 від 12 квітня 2021 року.

У свою чергу, 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» згідно Договору №10-01/2023 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 070 від 12 квітня 2021 року та № 306 від 12 квітня 2021 року.

Із змісту позову вбачається, що відповідач зобов`язання за кредитними договорами не виконує, внаслідок чого за розрахунком позивача за договором про надання фінансових послуг № 070 від 12 квітня 2021 року в загальному розмірі 61044,96 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 3400 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги - 57644,96 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 34415 грн., з яких заборгованість по кредиту 3400 грн., заборгованість за процентами - 31015 грн..

За договором про надання фінансових послуг № 306 від 12 квітня 2021 року в загальному розмірі 82590,24 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 4600 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 77990,24 грн.

Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 46570 грн, з яких заборгованість по кредиту 4600 грн, заборгованість за процентами - 41970 грн.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягають задоволенню.

З таким висновком колегія суддів апеляційного суду погоджується у повній мірі з огляду на наступне.

Відповідно до частин 1, 3, 4 та 5ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором . Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Стаття 638 ЦК України вказує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5 ч. 1 Закону України «Про електрону комерцію»).

У ст. 11 Закону України « Про електрону комерцію» зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» ,за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

В силу ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, матеріалами справи належним чином доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів, що підтверджується копіями довідок про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи.

Уклавши зазначені договори на умовах, викладених в них відповідачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені.

Відповідачкою не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо неправомірного підвищення процентної ставки під час карантину колегія суддів відхиляє.

Дійсно, відповідно до пункту 13 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період здійснення в Україні заходів щодо запобігання виникненню, поширенню і розповсюдженню епідемій, пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), забороняється підвищення процентної ставки за кредитним договором.

Водночас, за умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування в наступному розмірі: 1)2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту 2) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.а 3) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4.6 4) починаючи з 30 дні наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою.. Тобто сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідачка у межах строку кредитування за користування кредитними коштами (стаття 1048 ЦК України). Оскільки погашення кредиту за графіком (27 квітня 2021 року) відповідачкою не здійснювалось, то позивачем застосовано з 28 квітня 2021 року процентну ставку, яка нараховується за фактичний строк користування кредитом. Така зміна ставки не є зміною умов договору чи застосуванням підвищеної ставки, адже відповідні умови договору щодо нарахування процентів за користування кредитом погоджені сторонами договору під час його укладення. Отже, заборгованість зі сплати процентів позивачем нараховано як з урахуванням встановленого умовами договору строку кредитування та плати за користування кредитом, так і з урахуванням недотримання самою відповідачкою умов договору щодо внесення суми періодичного платежу.

Тому рішення суду першої інстанції про стягнення заборгованості за кредитом та заборгованості за відсотками є законним та обґрунтованим та таким, що відповідає фактичним обставинам справи.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про помилковість вказаних висновків суду першої інстанції.

Аргументів щодо не згоди з рішенням суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу апеляційна скарга не містить.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Бакай Лілією Анатолієвною залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 11 липня 2025 року.