Справа № 462/3475/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Гедз Б.М.
Провадження № 22-ц/811/497/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю: представника ОСОБА_1 Попельчука С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 04 лютого 2025 року у справі заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 462/3475/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження № 40778212 з виконання виконавчого листа №462/3475/13, виданого Залізничним районним судом м. Львова 24 жовтня 2013 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4190719.94 доларів США, що еквівалентно в національній валюті за курсом НБУ станом на 09 вересня 2011 року 33496424.28 грн., стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» судового збору 3441.00 грн.

На підставі договору про відступлення права вимоги відбулася заміна стягувача з ПАТ «Універсал Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ», яке набуло право вимоги в тому числі і за договором іпотеки від 25 грудня 2007 року, предметом якого були нежитлові приміщення в підвалі: I; II; IV; нежитлові приміщення на 1-му поверсі: від 1-1 по 1-3, від 14-1 по 14-7, від 15-1 по 15-3, 16-1, по АДРЕСА_1 , загальною площею 343.4 кв.м.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ» звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на вказане нерухоме майно, а після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними.

Внаслідок набуття іпотекодержателем в позасудовому порядку права власності на предмет іпотеки, виконавчий лист про стягнення заборгованості з боржника визнається таким, що не підлягає виконанню.

Просив визнати виконавчий лист, виданий Залізничним районним судом м. Львова 24 жовтня 2013 року у справі № 462/3475/13, таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 04 лютого 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі № 462/3475/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що 24 жовтня 2013 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист у справі № 462/3475/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 липня 2016 року замінено стягувача ПАТ «Універсал Банк» на його правонаступника ТОВ «Уні-трейд-груп ЛВ». У вищезазначеній ухвалі встановлено, що 18 травня 2016 року також укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 25 грудня 2007 року, зокрема відбулося відступлення права вимоги, що виникла з кредитних договорів.

В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ» звернуло стягнення на предмет іпотеки нежитлові приміщення в підвалі: I, II, IV; нежитлові приміщення на 1-му поверсі: від 1-1 по 1-3, від 14-1 по 14-7, від 15-1 по 15-3, 16-1, загальною площею 343.4 кв.м. по АДРЕСА_1 шляхом набуття іпотекодержателем права власності на вказане нерухоме майно.

Після набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, вимоги стягувача, які випливають з кредитного договору, є припиненими, тобто основна заборгованість , яка була предметом стягнення у даній справі, є погашеною. Набувши права власності на предмет іпотеки на умовах, визначених договором, іпотекодержатель повністю задовольнив вимоги в сумі розміру заборгованості.

Зобов`язання ОСОБА_1 як поручителя є припиненими у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

Крім того, закінчився строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, а пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку є процесуальною підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Просить ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 04 лютого 2025 року скасувати та ухвалити постанову, якою визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2013 року у справі № 462/3475/13 за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять безсумнівних доказів припинення основного зобов`язання шляхом реалізації іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки та погашення заборгованості у повному обсязі за рахунок іпотечного майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально-правові підстави для припинення цивільно-правових зобов`язань передбачені главою 50 розділу 1 книги п`ятої ЦК України і можуть припинятися, зокрема, внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припиненням зобов`язання переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Судом встановлено, що25 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 049-2900/840-0798, за умовами якого позичальнику надано грошові кошти в сумі 87853.00 доларів США на строк до 10 грудня 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 11.95 % річних на придбання майна, а саме: нежитлових приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (нежитлові приміщення в підвалі: I; II; IV; нежитлові приміщення на 1-му поверсі: від 1-1 по 1-3, від 14-1 по 14-7, від 15-1 по 15-3, 16-1).

Крім того, 25 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 049-2902/840-0799, за умовами якого позичальнику надано грошові кошти в сумі 4012147.00 доларів США на строк до 10 грудня 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 11.95 % річних на споживчі потреби.

25 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 0492902/840-0798-Р/2, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №049-2900/840-0798 від 25 грудня 2007 року.

25 грудня 2007 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 0492902/840-0799-Р/2, за умовами якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх зобов`язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №049-2902/840-0799 від 25 грудня 2007 року.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 серпня 2013 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитними договорами на суму 4190719.94 доларів США, що еквівалентно в національній валюті за курсом НБУ станом на 09 вересня 2011 року 33496424.48 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір 3441.00 грн.

На виконання вищезазначеного рішення суду 24 жовтня 2013 року Залізничним районним судом м. Львова видано виконавчий лист № 462/3465/13-ц.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кедою М.В. відкрито виконавче провадження №40778212 з виконання виконавчого листа №462/3465/13-ц, виданого Залізничним районним судом м. Львова 24 жовтня 2013 року.

18 травня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» укладено договір про відступлення права вимоги № 9/16, за умовами якого до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» набуло право вимоги за кредитним договором № 049-2900/840-0798 від 25 грудня 2007 року, кредитним договором №0492902/840-0798-Р/2 від 25 грудня 2007 року, договором поруки № 0492902/840-0799-Р/2 від 25 грудня 2007 року, договором поруки № 0492902/840-0799-Р/2 від 25 грудня 2007 року.

На підставі договору про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. 18 травня 2016 року, зареєстрованим в реєстрі за № 3691, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» набуло право вимоги за договором іпотеки № 10388 від 25 грудня 2007 року.

В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ» укладено договір про відступлення права вимоги № 9/16/1 від 18 травня 2016 року, за умовами якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ» набуло право вимоги за кредитними договорами № 049-2900/840-0798 від 25 грудня 2007 року та № 0492902/840-0798-Р/2 від 25 грудня 2007 року, а також договорами поруки № 0492902/840-0799-Р/2 від 25 грудня 2007 року та № 0492902/840-0799-Р/2 від 25 грудня 2007 року.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінактив» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ» право вимоги за договором іпотеки № 10388 від 25 грудня 2007 року на підставі договору про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Нор Н.М. 18 травня 2016 року, зареєстрованим в реєстрі за №3693.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 липня 2016 року замінено стягувача ПАТ «Універсал Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ».

Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 71956695 від 01 листопада 2016 року підтверджується, що 23 травня 2016 року право власності на нежитлові приміщення в підвалі: I; II; IV; нежитлові приміщення на 1-му поверсі: від 1-1 по 1-3, від 14-1 по 14-7, від 15-1 по 15-3, 16-1, по АДРЕСА_1 , загальною площею 343.4 кв.м., зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ`на підставі договору іпотеки № 10388 від 25 грудня 2007 року, договору № 3691 від 18 травня 2016 року про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 10388 від 25 грудня 2007 року, договору № 3693 від 18 травня 2016 року про відступлення права вимоги за договором іпотеки № 10388 від 25 грудня 2007 року.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом., що вказує на невичерпність переліку підстав припинення зобов`язання, наведених у ЦК України.

Зокрема, Закон України «Про іпотеку» як акт цивільного законодавства визначає правові підстави для припинення не тільки іпотеки як додаткового зобов`язання, а й основного зобов`язання, що випливає з кредитного договору.

Відповідно дост. 36 Закону України «Про іпотеку`сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

У договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або у відповідному застереженні в іпотечному договорі зазначаються: умови, у разі настання яких іпотекодержатель може використати своє право на позасудове стягнення; порядок визначення вартості, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки; прийнятні та належні способи обміну повідомленнями між сторонами договору.

Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання: боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя; боржником - юридичною особою або фізичною особою - підприємцем є дійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі якщо вимоги іпотекодержателя забезпечені декількома видами забезпечення, а позасудове звернення стягнення здійснюється за рахунок окремого предмета іпотеки, іпотекодержатель має право вимагати (у тому числі шляхом позасудового врегулювання) виконання зобов`язання боржником та/або іпотекодавцем в частині, що залишилася невиконаною після завершення позасудового врегулювання за таким окремим предметом іпотеки.

Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Обгрунтовуючи вимоги заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню тим, що зобов`язання в повному обсязі виконане шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, заявник не надав суду договір іпотеки № 10388 від 25 грудня 2007 року, який став підставою для реєстрації нерухомого майна, а саме нежитлових приміщень в підвалі: I; II; IV; нежитлових приміщень на 1-му поверсі: від 1-1 по 1-3, від 14-1 по 14-7, від 15-1 по 15-3, 16-1, по АДРЕСА_1 , загальною площею 343.4 кв.м. за стягувачем.

Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей щодо вартості іпотечного майна станом на час набуття стягувачем права власності на таке майно, а відтак не підтверджують, що іпотекою забезпечувалося виконання усіх грошових зобов`язань за кредитними договорами в повному обсязі.

Таким чином, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що внаслідок реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ» права власності на вищезазначені нежитлові приміщення було виконане зобов`язання згідно з виконавчим листом, про визнання якого таким, що не підлягає виконанню, просить заявник.

У постанові від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі завершення позасудового врегулювання, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється, оскільки за положеннями цього Закону всі наступні вимоги є недійсними. При цьому Велика Палата Верховного Суду наголосила, що частина четверта статті 36 Закону України «Про іпотеку» вказує на недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання саме боржником основного зобов`язання після завершення позасудового врегулювання шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, передане в іпотеку саме боржником, за відсутності інших забезпечувальних договорів.

У випадку забезпечення виконання основного зобов`язання декількома способами, основне зобов`язання не припиняється у разі, якщо реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки не потягла повного задоволення його вимог.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 листопада 2022 року у справі № 446/229/20.

Отже, сам по собі факт передачі іпотекодавцем у власність особі, якій відступлено право вимоги, предмету іпотеки, не свідчить про відсутність у боржника зобов`язання у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою.

Матеріалами справи встановлено, що виконання зобов`язання боржником за кредитними договорами було забезпечено не тільки договором іпотеки № 10388 від 25 грудня 2007 року, що став підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Уні-трейд-груп ЛВ», але й договорами поруки № 0492902/840-0799-Р/2 від 25 грудня 2007 року та № 0492902/840-0799-Р/2 від 25 грудня 2007 року.

Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Таке забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання характер і не може існувати самостійно.

З урахуванням вимог статті 6 та частини першої статті 627 ЦК України щодо свободи договору та відсутності обмежень щодо множинності та способів забезпечення зобов`язання способами забезпечення договорів позики у цьому випадку є передача в іпотеку декількох об`єктів нерухомого майна, застава предметів рухомого майна та майнових прав на орендні платежі за договорами оренди нерухомого майна, а також порука.

Кредитор не позбавляється права реалізувати звернення стягнення за забезпечувальними акцесорними договорами у разі, якщо строк на таку реалізацію не сплив.

У даній справі основне зобов`язання за кредитними договорами № 049-2900/840-0798 від 25 грудня 2007 року та № 0492902/840-0798-Р/2 від 25 грудня 2007 року було забезпечене не лише іпотекою, але й порукою ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 553, частин першої та другої статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

За наявності судового рішення про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, заявником при зверненні до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не доведено припинення його зобов`язання як боржника за виконавчим листом № 462/3475/13, виданим Залізничним районним судом м. Львова 24 жовтня 2013 року, з причин, передбачених статтею 432 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 Попельчук С.О. зазначив, що визнання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м. Львова 24 жовтня 2013 року у справі № 462/3475/13, таким, що не підлягає виконанню, заявнику необхідно для подальшого скасування арешту, накладеного на його майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2025 року у справі №2/1522/11652/11 вказала, що законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом установлених законом строків.

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, однак мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки.

Оскільки повернення виконавчого документа стягувачу не призводить до закінчення виконавчого провадження, з огляду на наявність у стягувача права повторно пред`явити виконавчий лист до виконання, відтак не передбачає можливості для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав повернення виконавчого документа стягувачу.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м. Львова 24 жовтня 2013 року у справі № 462/3475/13, таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги про те, що іпотекодержатель повністю задовольнив вимоги в сумі розміру заборгованості, набувши право власності на предмет іпотеки на умовах, визначених договором, не підтверджуються матеріалами справи.

На підтримання доводів апеляційної скарги представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 18 листопада 2020 року у справі № 336/7326/17, від 16 грудня 2020 року у справі № 707/411/18, від 03 серпня 2022 року у справі № 756/10266/15-ц, від 22 лютого 2022 року у справі №761/36873/18 та від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц.

При цьому у справі № 336/7326/17 предметом позову є стягнення заборгованості, а у справі № 707/411/18 припинення зобов`язання за кредитним договором, що є відмінним від предмету даного позову, відтак правовідносини даній справі та у справах № 336/7326/17 та №707/411/18 є не релевантними, а тому правові висновки, викладені у цих справах не підлягають застосуванню до даної справи.

У справі № 756/10266/15-ц зобов`язання за кредитним договором договір забезпечені виключно іпотечним договором, в той час як в даній справі, крім іпотечного договору, зобов`язання позичальника за кредитним договором також договорами поруки.

У справі №761/36873/18 від 22 лютого 2022 року Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про неможливість для кредитора вимагати виконання боржником основного зобов`язання в розмірі, який перевищує визначену суб`єктом оціночної діяльності вартість предмета іпотеки, якщо кредитор (іпотекодержатель) звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання за цією ціною, однак, при цьому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки у способи, визначені статтею 37 Закону України «Про іпотеку», зобов`язання припиняється за відсутності інших забезпечувальних договорів.

У справі № 520/1466/14-ц виконавчі листи були пред`явлені до виконання після спливу строку для пред`явлення їх до виконання, що є безумовною підставою для визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, а в даній справі не встановлено обставин, які б свідчили про пред`явлення виконавчих листів до виконання після спливу строку пред`явлення їх до виконання.

Отже, висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання виконавчого листа, виданого Залізничним районним судом м. Львова 24 жовтня 2013 року у справі № 462/3475/13, таким, що не підлягає виконанню не суперечать висновкам Верховного Суду, на які покликається апелянт.

Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно нормст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, постановлено справедливе судове рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 04 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 07 липня 2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.