Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5513/22
Провадження № 2/711/20/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Карабань З.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання адвоката Сизька Дмитра Борисовича про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Орган опіки та піклування Черкаської міської ради про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває на розгляді вищезазначена цивільна справа.

20.05.2025 від представника відповідача адвоката Сизька Д.Б. надійшло клопотання про зупинення провадження по справі до припинення перебування ОСОБА_2 у складі ЗСУ. В обгрунтування клопотання зазначив, що раніше - 26.07.2023, суд вже задовольняв аналогічне клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі ЗСУ або інших військових формувань, переведених на воєнний стан. Однак, 05.05.2025 провадження було поновлене. Суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_2 має адвоката, не перебуває на безпосередній лінії зіткнення і не виконує бойових завдань безпосередньо у зоні бойових дій. Проте, практика Верховного Суду щодо застосування норм пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України змінилася. Зокрема, у постанові від 30.04.2025 у справі № 759/2665/23 Верховний Суд дійшов висновку, що підстава зупинення провадження за пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України пов`язана саме з фактом перебування сторони у складі ЗСУ, переведених на воєнний стан, а не з введенням воєнного стану як таким. Верховний Суд підкреслив, що норма пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України має імперативний характер і покладає на суд обов`язок зупинити провадження на цій підставі, незалежно від наявності представника, стадії процесу, ціни позову, виду вимог чи будь-яких інших чинників. Оскільки ОСОБА_2 з 13.09.2024 і дотепер перебуває на військовій службі у ЗСУ, які переведені на воєнний стан, провадження у справі має бути зупинене до припинення його перебування у складі ЗСУ.

22.06.2025 від представниці позивачки адвоката Мельніченко А.М. надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження, в яких остання зазначила, що правові висновки Верховного Суду, на які посилається представник відповідача у своєму клопотанні про зупинення провадження, не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли у даній справі, оскільки це суперечить захисту прав дітей, зокрема, їхнього права на утримання та гідний рівень життя. Адвокат Мельніченко А.М. аргументує свою позицію тим, що постанова Верховного Суду у справі № 759/2665/23 від 30.04.2025, на яку посилається адвокат Сизько Д.Б., стосується відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а не спорів про стягнення аліментів. Наголосила, що правовим висновком Верховного Суду є висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, сформульований внаслідок казуального тлумачення цієї норми при касаційному розгляді конкретної справи, та викладений у мотивувальній частині постанови Верховного Суду, прийнятої за наслідками такого розгляду Таким чином, на її думку, правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у справі № 759/2665/23 від 30.04.2025 не можуть бути застосовані до виниклих правовідносин у даній справі.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, від її представника адвоката Мельник А.М. надійшла заява, в якій остання підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Сизько Д.Б. у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомили, клопотань про відкладення або про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило.

Проаналізувавши доводи клопотання про зупинення провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України).

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розгляду справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Підстави та порядок зупинення провадження у справі визначені статтями 251 та 252 ЦПК України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини 2 статті 251 цього Кодексу до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України № 235/2025 від 15.04.2025 строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 07.08.2025

Згідно з довідкою № 115 від 05.02.2025, виданої командиром ВЧ НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 , ОСОБА_2 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 з 13.09.2024.

Розглядаючи питання щодо зупинення провадження у справах щодо прав та інтересів дітей, суди мають застосовувати міжнародно-правові акти, які мають вищу юридичну силу, ніж закон.

Так, частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У постанові від 05.03.2025 року у справі № 557/1226/23 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання про зупинення на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини через перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, переведених на воєнний стан, суд має враховувати, зокрема, чи є належні докази того, що військова частина, в якій проходить службу відповідач, переведена на воєнний стан, і що він виконує бойові завдання, перебуваючи у зоні бойових дій, унаслідок чого не може брати участь у судових засіданнях ні особисто, ні у режимі відеоконференції, зокрема поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, чи користувався відповідач правничою допомогою під час судового провадження, чи мав можливість самостійно або з допомогою представника висловитися щодо позовних вимог. Не враховуючи ці обставини, обов`язкове зупинення провадження у справі щодо аліментів на утримання дитини, зокрема про зміну способу стягнення та їхнього розміру, хоч і відповідатиме певним інтересам того відповідача, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, але може шкодити захищеним інтересам дитини у передбаченому законом утриманні з боку такого відповідача.

У справі, яка стосується аліментів на утримання дитини, суд і сторони справи повинні забезпечити реалізацію найкращих інтересів дитини. Незважаючи на те, що позивачем у такій справі є один із батьків, а відповідачем - інший, інтереси дитини, яка не є стороною справи, мають домінувати над інтересами кожного з її батьків.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Судом встановлено, що згідно з відповіддю ВЧ НОМЕР_1 на адвокатський запит № 3776/2 від 29.04.2025, відповідач ОСОБА_2 дійсно проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини (по строковій частині) № 272 від 19.09.2024. Станом на момент надання відповіді ОСОБА_2 не виконує бойових завдань безпосередньо у зоні бойових дій.

У клопотанні про зупинення провадження адвокат Сизько Д.Б. не обґрунтував неможливість розгляду зазначеної справи в період перебування відповідача на військовій службі.

Суд бере до уваги, що оскільки відповідач не виконує бойових завдань у зоні бойових дій, він може брати участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, використовуючи власні технічні засоби. Крім того, він має можливість реалізовувати свої права через свого представника.

Правові висновки Верховного Суду, на які посилався представник відповідача у своєму клопотанні про зупинення провадження, не можуть бути застосовані до правовідносин, що виникли у даній справі, оскільки це суперечить захисту прав дітей, зокрема, їхнього права на утримання та гідний рівень життя.

З огляду на наведене, з метою забезпечення реалізації найкращих інтересів дітей, а також враховуючи, що відповідач не виконує бойові завдання в зоні бойових дій, а тому може брати участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, а також реалізовувати свої права через свого представника, суд вважає, що в даному випадку відсутня необхідність та доцільність зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 251, 253, 260, 354, 355 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання адвоката Сизька Дмитра Борисовича про зупинення провадження по цивільній справі - відмовити.

Ухвала набирає сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Г. В. Булгакова