Справа № 756/5245/25
Провадження № 2/756/3786/25
У Х В А Л А

(про необґрунтованість заявленого відводу)

04 липня 2025 року суддя Оболонського районного суду міста Києва Примак-Березовська О.С. розглянула заяви ОСОБА_1 про поновлення строку подання заяви та відвід судді у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И ЛА:

27 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявами про відвід головуючої судді Примак Березовської О.С. у вказаній справі та поновлення строку подання такої заяви.

Зазначені заяви передані судді Примак-Березовській О.С. 3 липня 2025 року.

Заява щодо відводу обґрунтована тим, що суддя Примак-Березовською О.С. порушила норми процесуального права та прийняла заяву до розгляду всупереч вимогам частини 1 статті 177 ЦПК України, оскільки позивач був зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення і направлення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. В порушення процесуального закону суддя Примак-Березовська О.С. за відсутності доказів надсилання позивачем позовної заяви та доданих документів відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постановила ухвалу про відкриття провадження у справі.

Крім того, суддя перевищила владні повноваження та надіслала позовну заяву з доданими документами відповідачу ОСОБА_1 27 травня 2025 року рекомендованим листом, а відповідачка ОСОБА_1 отримала позовну заяву з доданими документами в суді особисто 26 травня 2025 року.

Вказані обставини, відповідачка ОСОБА_1 вважає підтвердженням того, що суддя Примак-Березовська О.С. діяла упереджено стосовно відповідача позбавивши таким чином конвенційного права на справедливий суд та доступ до суду.

Вивчивши доводи заяв щодо відводу, вважаю необхідним зазначити про таке.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

10 червня 2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшли заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 3 липня 2025 року, на підставі пункту 2 частини четвертої статті 277 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд постановив здійснити перехід розгляду даної справи із спрощеного позовного провадження на розгляд справи у порядку позовного провадження із викликом сторін, з метою повного і всебічного розгляду по суті та з`ясування всіх обставин справи.

Справу призначено до розгляду на 11 год. 30 хв. 28 липня 2025 року.

27 червня 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду із заявами про відвід, яку передано 3 липня 2025 року.

Детально вивчивши заяву про відвід та оцінивши доводи відповідачки, вважаю, що така є необґрунтованою і пов`язана із неправильним тлумаченням норм чинного процесуального закону.

Так, ОСОБА_3 покликається на вимоги пункту 1 частини 1 статті 177 ЦПК України, яка стосується обов`язку додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копії поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу. Водночас, диспозиція вказаного пункту статті стосується подання до суду позовної заяви та документів у електронній формі.

Як вбачається з позовної заяви КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, така подана через канцелярію суду 15 квітня 2025 року, про що свідчить відповідний штепмель суду з вхідним № 21655, тобто не у електронному вигляді.

У таких випадках, суд зобов`язаний направити відповідні копії позову із доданими документами разом із ухвалою про відкриття провадження на адреси сторін у справі.

21 травня 2025 року ОСОБА_1 подала заяву про ознайомлення з матеріалами справи, яка була задоволена.

26 травня 2025 року відповідачка ознайомилась з даними матеріалами справи, отримала копію ухвали про відкриття провадження, про що свідчить відповідна розписка.

27 травня 2025 року на адресу іншої відповідачки ОСОБА_2 направлено копії ухвали про відкриття провадження та позовної заяви.

Після чого, у зв`язку із запереченнями відповідачки ОСОБА_1 проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, справу призначено до розгляду по суті на 27 липня 2025 року в порядку загального позовного провадження.

Отже, враховуючи те, що у даній справі відповідачі належним чином отримали копії усіх процесуальних документів, позову та додатків, копію ухвали про відкриття провадження, вважаю, що обставини, на які посилається заявниця у заяві про відвід судді, не доводять наявності будь-якої упередженості або необ`єктивності судді під час розгляду цієї справи.

При цьому, необхідно врахувати, що направлення копій судових повісток, копій позову та доданих до нього документів, ухвал та рішень суду, не віднесено до повноважень головуючого судді у справі.

Так, згідно з частиною 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 2 статті 36 ЦПК України визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Частиною 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Тобто, для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість та необ`єктивність.

Таким чином, відвід повинен бути вмотивований, тобто з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Стаття 2, 16 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) є обов`язковими для виконання Україною. Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, як джерело права.

У своїй практиці ЄСПЛ розрізняє чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру у його упередженості в конкретній справі (рішення у справах «Piersac vs Belgium, Grieves vs UK»).

Таким чином, ЄСПЛ визнає, що підставою відводу судді може бути, як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду, є право сторони на подання заяви про відвід.

Тобто згідно з практикою ЄСПЛ наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію, беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ «Білуха проти України», стосовно об`єктивного критерію, слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

Водночас, у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 43).

При цьому, можливість обґрунтування зацікавленою стороною законності вчинених судом процесуальних дій залежить не лише від бажання та здатності особи сприймати таке обґрунтування, а від правового розуміння цих дій, у тому числі у випадку, коли вони можуть не відповідати її прямим інтересам.

Застосування Бангалорських принципів поведінки судді, зокрема положень щодо незалежності судових органів, об`єктивності, чесності та дотримання етичних норм, вказує про те, що судді слід виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів.

Разом з цим, питання особистої довіри зацікавленої сторони до суду, є оціночним та суб`єктивним поняттям і залежить від внутрішнього переконання з урахуванням зовнішніх обставин. Тому цілком очевидно, що дії та рішення, які судом вчинені у межах закону, але всупереч інтересам однієї зі сторін, можуть сприйматися цією стороною як негативні, що може зумовити певну недовіру.

У даному випадку, заява про відвід не містить належних доводів та обґрунтувань, які б могли свідчити про вчинення головуючим суддею дій, що слугують підставою для позбавлення її права розглядати таку справу та приймати рішення.

Оскільки справу призначено до розгляду по суті на 27 липня 2025 року, і судом на виконання вимог частини 5 статті 128 ЦПК України завчасно надіслано судові повістки сторонам у справі, відсутні жодні підстави вважати, що було допущено порушення права відповідача ОСОБА_1 на доступ до суду.

Будь-яких інших підстав для відводу (самовідводу) судді, у розумінні вимог статті 36 ЦПК України, також не вбачається.

За таких обставин, заявлений відвід судді Примак-Березовській О.С., є необґрунтованим.

Відповідно до частини 3 статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

На підставі викладеного та керуючись статтею 40 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - передати до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м. Києва для визначення складу суду та розгляду заяв про відвід головуючої судді Примак-Березовської О.С.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СУДДЯ Ольга ПРИМАК-БЕРЕЗОВСЬКА