г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/1109/23
Номер провадження 2/213/264/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2025 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Мазуренко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гусарової О.С.

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Штефан Дмитро Юрійович, до Товарної біржі «Українська», про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомості, -

В С Т А Н О В И В :

14 серпня 2024 року до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області відповідно до розпорядження №907 Широківського районного суду Дніпропетровської області надійшла вказана цивільна справа.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Штефан Д.Ю. звернувся в суд з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 20 жовтня 1999 року ОСОБА_2 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 ) придбала житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомості, зареєстрованим Криворізькою філією товарної біржі «Українська» за №50004 від 20.10.1999 року на підставі ст.15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, яка діяла на момент укладання правочину. Вказаний договір було зареєстровано 20.10.1999 року у Криворізькому бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга №17с, сторінка 467, запис №6527. Позивач виконала умови договору, сплативши продавцю 2000 грн. На даний час позивач має намір розпорядитись вказаною нерухомістю. Однак, для укладання правочинів, договір не вважається правовстановлюючим документом, оскільки договір підлягає нотаріальному посвідченню на підставі ст.657 УК України. У зв`язку з цим, позивач звернувся до нотаріальної контори з приводу посвідчення договору, але в усному порядку їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій. Неможливість розпорядження нолежним нерухомим майном порушує її право як власника, оскільки вказану нерухомість вона придбала згідно норм діючого на час укладення договору купівлі-продажу законодавства, а саме ст.12 Закону України «Про власність, ст.15 Закону України "Про товарну біржу», у зв`язку з чим вважає себе законним власником зазначеного нерухомого майна. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований Криворізькою філією товарної біржі «Українська» від 20.10.1999 року за №50004, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату і час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Штефан Д.Ю. подав заяву, у якій просить суд провести судове засідання без участі позивача та представника позивача, заявлені вимоги просить задовольнити.

Представник відповідача: Товарна біржа «Українська» у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав.

За таких обставин, оскільки сторона позивача не надала заперечень проти заочного розгляду справи, суд постановляє заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 серпня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини.

Позивачем по справ є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 (а.с.5-6).

14 листопада 2003 року позивач набула прізвище " ОСОБА_3 ", дошлюбне прізвище " ОСОБА_6 ", що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с.8).

20 жовтня 1999 року на Українській товарній біржі укладено договір купівлі-продажу нерухомості, відповідно до якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_2 придбала об`єкт нерухомості: будинок АДРЕСА_1 ,, який знаходиться на земельній ділянці, що підлягає приватизації; на даній земельній ділянці знаходиться: будинок А-І, жил. пл. 16,1 кв.м., загал. пл. 19,5 кв. м, літня кухня Б, сарай В, сарай Г, забор - №І, замощення І. Зазначений обєкт нерухомості належить продавцю на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю, виданого на підставі рішення виконкому Широківського районної Ради народних депутатів від 15.06.1988 р. за №127 (зареєстрованого в Криворізькому БТІ в реєстровій книзі за №17-467-6527 що підтверджується довідкою-характеристикою, що видана Криворізьким БТІ №294 від 17.10.99 р. Об`єкт нерухомості проданий за 6342 (шість тисяч триста сорок дві) грн. (інвентарізаційна оцінка), фактично продано за 2000 (дві тисячі) грн. Зазначений договір, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, зареєстровано на товарній біржі, реєстраційний номер 50004 від 20 жовтня 1999 року (а.с.9).

Реєстраційним посвідченням Криворізького бюро технічної інвентаризації посвідчено, що вищевказаний будинок зареєстрований за позивачем і записанимй в реєстровій книзі №17с, сторінка №467, запис № 6527 (а.с.10).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 дала пояснення в якості свідка, зазначила, що вона купила будинок АДРЕСА_1 у ОСОБА_5 , проживає у цьому будинку, але зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . За будинок кошти у розмірі 2000 грн. вона передала продавцю, на біржі їй дали документи, потім їздила в БТІ, у нотаріуса не була, тому, що сказали, що все законно. Будинком користується до цього часу, сплачує платежі, робить ремонт. Претензій від продавця не було.

Встановленим в судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини щодо належного оформлення договору купівлі-продажу нерухомості.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини щодо набуття квартири у власність позивачем виникли у 1999 році, відповідно до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

За змістом ст. ст.8, 128, 153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах.

Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Разом з тим, статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991 року (в редакції чинної на час укладення договору) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню.

Приписами ч.2 ст.47 ЦК УРСР 1963 року, яка діяла на момент укладання угоди, визначено, що якщо відбулося повне або часткове виконання угоди, що потребує нотаріального посвідчення, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати таку угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення угоди не вимагається.

Аналогічне положення містить ч. 2 ст.220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року), а саме: якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Частина друга ст.47 ЦК УРСР в редакції 1963 року і частина друга ст.220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони уклали правочин, зміст якого відповідав волі сторін, і лише форма його укладання не відповідала встановленим законом вимогам.

В укладеному договорі купівлі-продажу нерухомості сторони повністю погодили усі істотні умови. Згідно договору продавець отримав обумовлену сторонами суму за продаж квартири до підписання цього договору та в подальшому покупці позивач у справі зареєструвала придбаний будинок на своє ім`я в Криворізькому бюро технічної інвентаризації. Реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості на товарній біржі не суперечила діючому на час його укладання законодавству та не вимагала нотаріального посвідчення.

Відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу будинку перешкоджає позивачу у здійсненні права розпорядження своїм майном. Також встановлено, що нотаріальне посвідчення договору на даний час неможливе.

Оскільки укладення договору відповідало волі сторін, зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна виконані сторонами, позивач набула право власності на спірний об`єкт нерухомості, договір не визнавався недійсним, позивач фактично володіє об`єктом нерухомості, а тому її порушене право підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу нерухомості від 20 жовтня 1999 року дійсним.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Позивачем не заявлені вимоги про стягнення судових витрат по справі, тому судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. ст. 47, 128, 153, 227 ЦК УРСР 1963 року, ст. ст. 3, 16, 204, 220, 316, 328 ЦК України 2003 року, ст.ст.12,13, 49, 76-81, 89, 141, 247, 263-265, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Штефан Дмитро Юрійович, до Товарної біржі «Українська», про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомості, - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості, а саме житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований Криворізькою філією товарної біржі «Українська» від 20.10.1999 року за №50004, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Копію рішення направити сторонам.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч.1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачкою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачкою в апеляційному порядку.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Представник позивача: адвокат Штефан Дмитро Юрійович, адреса: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: Товарна біржа «Українська», місцезнаходження: 69063, Запорізька область, місто Запоріжжя, вул. Комсомольська (назва після перейменування- вул. Сергія Серікова), буд.30, кімната 201,

Заочне рішення складено 09 липня 2025 року.

Суддя: В.В. Мазуренко