Провадження № 6/752/218/25
У Х В А Л А

03.07.2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду міста Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Овдій-Барандич В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №752/20965/23, виданого Голосіївським районним судом міста Києва, таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

присутні:

заявник (відповідач): ОСОБА_1

заінтересована особа (позивач): ОСОБА_2

представник заінтересованої особи (позивача): Бурцева А.В. - адвокат (ордер серія АН №1379667 від 04.07.2025р.)

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №752/20965/23, виданого Голосіївським районним судом міста Києва, таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

В обгрунтування заяви зазначає, що на виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 04.09.2024р. 29.10.2024р. видано виконавчий документ, у якому вказана недостовірна інформація про боржника та стягувача стосовно адреси їх місця проживання, що, на його думку, унеможливлює виконання рішення суду на підставі виконавчого листа, оскільки діє принци «Отруйного дерева». Окрім того, не погоджуючись із рішенням суду від 04.09.2024р. ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, а тому вказане рішення не набрало законної сили, що є ще однією підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

У судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви, просив задовольнити її.

Заінтересована особа та її представник просили відмовити в задоволенні заяви, як такої, що є необгрунтованою.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників справи, суд приходить до наступного висновку.

Так, 04.09.2024р. Голосіївським районним судом міста Києва було прийнято рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яким задоволено частково позов та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти

на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 5 000,00 грн., щомісячно починаючи стягнення з 06.10.2023 року, в іншій частині в задоволенні позову відмовлено, стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Вказане рішення набрало законної сили 17.10.2024р.

На виконання цього рішення 29.10.2024р. видано виконавчий лист.

Відповідно до частини першої ст. 5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, врегульовані розділом VІ ЦПК України.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, ч. 1 ст. 431 Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. З наведених положень законодавства випливає, що підставою для виконання судових рішень є виконавчі листи.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку встановленого на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Отже, саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі правові висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, в сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів заяви щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Судом не встановлено добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження або припинення зобов`язань у визначених законом випадках. Так само не встановлено наявність процесуально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Доводи стосовно того, що виконавчий лист виданий щодо рішення, яке не набрало законної сили, не знайшли свого підтвердження.

За таких обставин, слід відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа такими, що не підлягають виконанню.

Керуючись ст.ст. 260, 261, 432 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа №752/20965/23, виданого Голосіївським районним судом міста Києва, таким, що не підлягає виконанню, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів залишити без задоволення.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

3. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду відповідно до вимог, встановлених ст.ст. 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 03.07.2025р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА