Провадження № 2/686/2146/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання Сікори Ю.В.

з участю представника позивача Савченко О.В.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю,

встановив:

В жовтні 2022 року ОСОБА_4 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю, в обґрунтування якого казав, що позивач у період з жовтня 1978 року та до моменту подання даної позовної заяви відкрито та безперервно користується й фактично володіє житловим будинком по АДРЕСА_1 та земельною ділянкою площею 866 кв.м., кадастровий номер :01:005:0149, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 .Вказані вище нерухомі об`єкти придбані за рахунок коштів батьків позивача та відповідача й зареєстровані на праві власності за ОСОБА_3 . За домовленістю батьків та сторін означені об`єкти нерухомого майна надалі повинні були бути зареєстровані за позивачем та відповідачем в рівних частках, зокрема, на підставі договору дарування. Однак, вказаних дій щодо відчуження безоплатно на користь позивача 1/2 частики земельної ділянки та житлового будинку вчинено не було. Разом з тим, з моменту придбання батьками позивача, ОСОБА_4 підтримує вказані об`єкти нерухомого майна у належному стані, проводить поточний та капітальний ремонт будинку, здійснює оплату комунальних послуг.З огляду на зазначене, в силу користування позивачем житловим будинком та земельною ділянкою понад сорок три роки; невжиття ОСОБА_3 жодних дій, пов`язаних із утриманням житлового будинку, земельної ділянки та підтримання їх у належному стані; фактичної відмови попереднього власника ОСОБА_3 від житлового зупинку та земельної ділянки, невчинення нею будь-яких дій щодо утримання вказаних об`єктів нерухомого майна, в тому числі, оплати комунальних послуг, підтримання будинку у належному стані, позивач вважає за належне звернутись до суду із даною позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 866 кв.м., кадастровий номер :01:005:0149, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 07.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

23.12.2022 представник відповідача подав відзив на позов, де вказав, що ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 866 кв.м., кадастровий номер :01:005:0149, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 , позивачу відомо про власника нерухомого майна з моменту реєстрації (прописки), адже реєстрація місця проживання у зазначеному будинку могла бути здійснена тільки за згодою власника, саме проживання позивача в будинку (за згодою власника) і зумовило витрати позивача на комунальні послуги та поточний ремонт помешкання. Позовні вимоги є необґрунтованими в силу того, що позивач проживав у спірному будинку через наявність юридичного титулу прописки (реєстрації), а також із початку свого проживання позивачу відомо, хто є власником даного будинку, просить в позові відмовити.

Протокольною ухвалою суду від 13.04.2023 розпочато розгляд справи по суті.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю передана головуючому судді Дем`янову Ю.М.

Ухвалою суду від 07.10.2024 провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю закрито.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19.12.2024 ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.12.2024 скасована, а справу направлено до Хмельницького міськрайонного суду для продовження розгляду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2025 справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю передана головуючій судді Заворотній О.Л.

Ухвалою від 09.01.2025 справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю прийнята до провадження зі стадії судового розгляду.

Ухвалою суду від 29.04.2025 до участі у справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав, просить в позові відмовити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_3 належить на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, зареєстр. за № 2-4112.

Право власності на нерухоме майно ОСОБА_3 зареєстровано, що підтверджується витягом про реєстрацію № 9214058 від 08.12.2005.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 08.08.2008, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 866 кв.м., яка розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

ОСОБА_4 проживав та мав зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 11.03.1981, що підтверджується відміткою в паспорті серія НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 .

Згідно довідки приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Шевцової І.А. від 26.03.2025 № 46/02-14 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_2 , станом на 26.03.2025 інших спадкоємців не має.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суду пояснили, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 поділено на дві частини, якими користувались окремо ОСОБА_4 з сім`єю та ОСОБА_3 з сім`єю. В подальшому ОСОБА_3 виїхала за кордон, а за будинком здійснював догляд ОСОБА_4 .

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з частинами 1 і 4 статті 344 Цивільного кодексу України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду і дійшла такого висновку: «Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття.

Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності».

Право власності ОСОБА_3 на житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 866 кв.м., кадастровий номер :01:005:0149, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), по АДРЕСА_1 зареєстровано у встановленому законом порядку.

ОСОБА_4 та його спадкоємцю ОСОБА_2 було відомо, що спірне майно на праві власності належить відповідачці ОСОБА_3 , а тому позивач не є добросовісним набувачем майна, право власності на яке просить визнати за набувальною давністю, а сам по собі факт користування позивачем цим майном не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача у зв`язку із відмовою в позові.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 80, 81, 82, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 344 ЦК України, суд -

ухвалив:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 .

Дата складення повного тексту рішення суду : 27.06.2025.

Суддя: