Справа № 202/520/25
Провадження № 2/202/1948/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.,

секретар судового засідання Пономаренко О.М.

за участю:

представника позивача адвоката Таламанчука О.С. (в режимі ВКЗ)

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Тураєвої О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Тураєвої Ольги Миколаївни про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку домоволодіння та виплату компенсації за частку домоволодіння, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на 1/6 частку домоволодіння та виплату компенсації за частку домоволодіння.

У судовому засіданні представник відповідача адвокат Тураєва О.М. зробила заяву про закриття провадження у цій справі на підставі п. 3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки набрала законної сили постанова Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року у цивільній справі № 202/2395/21, провадження № 22-ц/803/6529/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про визнання права власності на 1/6 частку домоволодіння, припинення права на частку домоволодіння та виплату компенсації за частку домоволодіння, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Тобто, постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Представник позивача адвокат Таламанчук О.С. заперечувала проти закриття провадження, оскільки позови не є тотожними. Позов у цій справі ґрунтується на інших підставах.

Відповідач ОСОБА_1 підтримав свого представника та просив провадження у справі закрити.

Заслухавши ініціатора заяви, відповідача та думку представника позивача, оглянувши матеріали цивільної справи №202/520/25, а також ознайомившись з постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року у цивільній справі № 202/2395/21, суд дійшов наступного висновку.

Приписами п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09 липня 2020 року у справі № 922/404/19).

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2021 року в справі № 146/318/20 (провадження № 61-11374св20)).

Відповідно до зазначеного необхідна наявність водночас трьох складових: тотожних сторін спору; тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу» (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Підстава позову - це фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача та з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин між сторонами (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2023 року у справі № 522/13894/22 (провадження № 61-5564св23)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказано, що «згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто, згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі».

У цій справі суд виходить з того, що фактичні обставини (юридичні факти), на яких ґрунтується вимога позивача суттєво відрізняються від фактичних обставин, які були встановлені у справі №202/2395/21.

Так, у справі №202/2395/21 апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не доведено того, що частка у розмірі 1/6 частини домоволодіння для відповідача є незначною. Також не надано жодних доказів того, що вона не може бути виділена в натурі.

Після ухвалення постанови апеляційного суду, у Індустріальному районному суді м. Дніпра розглядалася справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (справа №202/13444/23). Рішенням від 18.11.2024 позов було задоволено: ОСОБА_1 усунуто перешкоди у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 та забезпечено його вселення у вказане домоволодіння. Також ОСОБА_3 зобов`язано надати комплект ключів від замків будинку АДРЕСА_1 . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.03.2025 вказане рішення залишено без змін.

В межах справи №202/13444/23 була проведена судово-будівельна експертиза, яка на думку позивача у цій справі доводить, що частка відповідача у справі спільної часткової власності є незначною та не може бути виділена в натурі.

Крім того, характер правовідносин між сторонами, які є співвласниками спірного домоволодіння, має триваючий характер. Відтак, спори між учасниками спільної часткової власності щодо нерухомого майна можуть виникати протягом усього періоду спільного володіння. Навіть за наявності судового рішення з тотожним предметом спору, це не виключає права на подання нового позову за умови наявності нових фактичних обставин (юридичних фактів).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду по суті вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 щодо припинення права власності на частку домоволодіння та виплати компенсації. Відтак, заява про закриття провадження задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Тураєвої Ольги Миколаївни про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення права власності на частку домоволодіння та виплату компенсації за частку домоволодіння відмовити.

Судове засідання у справі призначити на 15:00 год. 12 серпня 2025 року. Учасників справи повідомити належним чином.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч.2 ст. 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Анастасія МИХАЛЬЧЕНКО