Справа № 461/3051/25
Провадження № 2-п/461/33/25
У Х В А Л А

07.07.2025 м. Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Кротової О.Б.,

секретар судового засідання Басараб Д.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Чутченка Сергія Олександровича про перегляд заочного рішення у цивільній справі №461/3051/25 від 21.05.2025 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

25.06.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Чутченко С.О. звернувся в суд із заявою про перегляд заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.05.2025 у цивільній справі №461/3051/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення боргу за кредитним договором, у якій просить скасувати вказане заочне рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування заяви покликається на те, що відповідач категорично не погоджується із заочним рішенням, вважає його таким, що ухвалене з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права, що унеможливило її захист та надання доказів, та підлягає безумовному скасуванню з призначенням справи до нового розгляду. Відповідач дізналася про існування вказаного рішення випадково - через мобільний додаток, така не отримувала копії позовної заяви, ухвали про відкриття провадження у справі, судових повісток про виклик до суду та інших процесуальних документів у справі поштою за адресою її реєстрації ( АДРЕСА_1 ) та фактичного проживання ( АДРЕСА_2 ). ОСОБА_1 не подавала до суду жодних заяв чи клопотань про своє бажання отримувати судові повістки та процесуальні документи через SMS, додаток «ДІЯ» чи інші електронні засоби не передбачені для офіційного вручення за відсутності електронного кабінету. При цьому, заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.05.2025 містить твердження, що відповідач була належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, однак вказане твердження прямо суперечить вищевказаним обставинам та наявним у матеріалах справи відомостям. Неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи позбавило її фундаментальної можливості реалізувати свої процесуальні права, гарантовані Конституцією України та ЦПК України, зокрема, подати відзив на позовну заяву, надати докази на спростування вимог позивача, особисто або через представника взяти участь у судовому засіданні, заявити клопотання, надати пояснення суду. Покликається на нікчемність умови Угоди №С-604-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 07.05.2018, укладеної з ОСОБА_1 , щодо встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, з огляду на ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» та позицію Верховного Суду, викладену в постанові №496/3134/19. Усі суми, які були фактично сплачені відповідачем як комісія за обслуговування картки, мають бути зараховані в першу чергу на погашення основної суми боргу («тіла» кредиту) та законно нарахованих процентів. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є некоректним та підлягає повному перегляду судом з урахуванням нікчемності зазначеної комісії, що істотно вплине на кінцеву суму заборгованості, яка може бути значно меншою або взагалі відсутньою. Також вважає, що ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують безперервність та законність відступлення права вимоги за Угодою №С-604-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 07.05.2018 на всіх етапах. Позивачем не надано до матеріалів справи належним чином засвідчених копій попередніх договорів факторингу (№01.02-31/23 від 25.07.2023 та №01.02-38/23 від 26.07.2023), а також реєстрів боржників до вказаних договорів, які б беззаперечно підтверджували послідовне включення права вимоги до ОСОБА_1 та його передачу на кожному етапі відступлення.

Ухвалою суду від 26.06.2025 заяву про перегляд заочного рішення прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

27.06.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - адвоката Лисенка Д.В. надійшли письмові заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в яких просить заяву про перегляд заочного рішення залишити без задоволення. Представник позивача вказує, що жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, до заяви про перегляд заочного рішення не долучено та не повідомлено причини неможливості їх подання.

30.06.2025 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Чутченко С.О. подав письмові пояснення, в яких додатково зазначив, що позивачем подано позов до Галицького районного суду м. Львова з грубим порушенням правил територіальної юрисдикції, оскільки зареєстроване місце проживання відповідача знаходиться у м. Бровари Київської області, а Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» зареєстроване у м. Києві. Єдиною підставою для вибору суду у м. Львові позивач вказав місцезнаходження первісного кредитора - АТ «Ідея Банк», який є лише третьою особою у справі, що вважає прямим порушенням норм ЦПК України.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Чутченко С.О. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника.

Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просить проводити розгляд заяви про перегляд заочного рішення у його відсутності.

Представник третьої особи Акціонерного товариства «Ідея Банк» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, враховуючи вищевказане, вважає за можливе провести розгляд заяви про перегляд заочного рішення у відсутності учасників процесу.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи, суд приходить до такого висновку.

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 21.05.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість за Угодою №С-604-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 07.05.2018 в розмірі 24952,84 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 2000 грн витрат на правничу допомогу.

Згідно положень ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно із ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. Крім того, підставою для перегляду заочного рішення є обставини, що свідчать про докази, що можуть вплинути на ухвалене заочне рішення, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача і якщо б вони були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалене інше рішення.

У відповідності до ч.3 ст.287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Так, згідно відповіді Центру обслуговування «Прозорий офіс» Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб від 25.04.2025 №1.12.4-15/1.12.3/7585, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові повістки та інша судова кореспонденція направлялись судом засобами поштового зв`язку відповідачу ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 .

Так, позивачем, у зв`язку зі зверненням до суду з позовом через Електронний Суд, позовна заява із доданими до неї документами скеровувалася за адресою: АДРЕСА_1 , однак конверт з такою повернутий відправнику у зв`язку з неотриманням адресатом з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Копія ухвали про відкриття провадження у справі та призначення судового засідання на 05.05.2025, надіслані за адресою: АДРЕСА_1 , повернута до суду у зв`язку з неотриманням адресатом з відміткою на поштовому конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.173).

Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання на 21.05.2025, надіслана за адресою: АДРЕСА_2 , повернута до суду у зв`язку з неотриманням адресатом з відміткою на поштовому конверті «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.174).

Крім цього, виклик відповідача ОСОБА_1 в судове засідання 21.05.2025 здійснювався судом через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

У поданій заяві про перегляд заочного рішення представником відповідача зазначено адресу реєстрації відповідача: АДРЕСА_1 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 . Жодних об`єктивно непереборних підстав, які унеможливлювали ОСОБА_1 отримувати поштову кореспонденцію за зареєстрованим місцем її проживання суду не наведено.

У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі №755/17944/18 викладений правовий висновок, згідно з яким довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Отже, відповідач ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не повідомила, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, жодних доказів на заперечення вимог позивача не надала, як і заяв по суті справи.

Згідно зі статтею 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, а також яким не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди представника позивача на підставі наявних в матеріалах справи доказів ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Крім цього, сам по собі факт неприбуття відповідача в судове засідання не дає підстав для скасування заочного рішення.

Доводи представника відповідача про те, що ОСОБА_1 не змогла реалізувати своє право на подачу відзиву на позовну заяву та надати заперечення, які б істотно вплинули на розгляд справи по суті, є безпідставними, оскільки при розгляді заяви про перегляд заочного рішення заявником також не надано жодних доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи і можливості прийняття іншого рішення по справі. Будь-яких доказів, які б ставили під сумнів обґрунтованість прийнятого судового рішення, до заяви не долучено.

Як на підставу для скасування заочного рішення Галицького районного суду м. Львова від 21.05.2025 у справі №461/3051/25, представник відповідача покликається на порушення правил підсудності при ухваленні судом рішення у вказаній справі.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

В той же час, поряд з даним загальним правилом, процесуальним законом передбачено альтернативний порядок визначення підсудності за вибором позивача, у визначених законодавцем випадках.

Стаття 28 ЦПК України встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений до одного з двох і більше судів.

Частиною 8 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року № 725/2910/19 (провадження № 61-8546св20) зазначено, що тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Згідно з роз`ясненнями п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Відповідно до п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» правила визначення місця виконання зобов`язання передбачено статтею 532 ЦК. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов`язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена (наприклад, пункт 4 частини першої статті 532 ЦК) і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Відповідно до ч.1 ст.532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем умов Угоди №С-604-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 07.05.2018 та стягнення заборгованості з відповідача, яка є боржником за кредитним договором, на користь позивача, який набув статус кредитора на підставі договору факторингу.

Таким чином, спірні правовідносини виникли з кредитного договору №С-604-0 від 07.05.2018, оскільки саме з цього договору виникло грошове зобов`язання у відповідача.

З матеріалів справи убачається, що місцезнаходження банку на момент укладення кредитного договору встановлено за адресою: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, що відноситься до підсудності Галицького районного суду м. Львова.

З урахуванням наведеного, зокрема, того, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» скористався передбаченою частиною восьмою статті 28 ЦПК України альтернативною підсудністю даної справи і пред`явив позов до Галицького районного суду м. Львова на свій вибір, підстави вважати, що позивачем порушені правила підсудності відсутні.

Суд вважає безпідставними покликання представника відповідача на нікчемність умови Угоди №С-604-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 07.05.2018, укладеної з ОСОБА_1 , щодо встановлення щомісячної плати за обслуговування кредитної заборгованості, з огляду на ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» та позицію Верховного Суду, викладену в постанові №496/3134/19.

Так, відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження №14-44цс21) зазначила, що умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Разом з тим, з виписки по особовому рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідки-розрахунку заборгованості АТ «Ідея Банк», долучених позивачем до матеріалів справи, вбачається, що відповідачу плата за обслуговування кредитної заборгованості взагалі не нараховувалась та такі не заявлялися до стягнення у цій судові справі.

Відповідно до змісту Угоди №С-604-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 07.05.2018 вбачається, що в такій не передбачено умову про сплату ОСОБА_1 плати за обслуговування кредитної заборгованості за надання інформації, що за законом повинна надаватися безоплатно, а в паспорті споживчого кредиту, підписаного останньою, в графі «Плата за обслуговування (від залишку заборгованості на кінець місяця)» зазначено: «відсутня».

Щодо тверджень представника відповідача про те, що позивачем не доведено доказів переходу права вимоги за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Так, представником позивача на підтвердження відступлення права вимоги до відповідача на користь ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за Угодою №С-604-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 07.05.2018 долучено до матеріалів справи копію договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», з долученими до такого реєстром боржників, актом приймання-передачі документації, актом повернення права вимоги, та платіжну інструкцію на підтвердження оплати за вказаним договором; копію договору факторингу №01.02-38/23 від 26.07.2023, укладеного між ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», з долученими до такого реєстром боржників, актом приймання-передачі документації, актом повернення права вимоги, та платіжну інструкцію на підтвердження оплати за вказаним договором; копію договору факторингу №08/11/2024 від 08.11.2024, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ», з долученими до такого актом прийому-передачі документації (реєстру боржників), реєстром боржників №1 - додатком 1 до договору факторингу №08/11/2024 від 08.11.2024, та платіжну інструкцію на підтвердження оплати за вказаним договором.

Таким чином, покликання представника відповідача щодо недолучення позивачем належним чином засвідчених копій попередніх договорів факторингу (№01.02-31/23 від 25.07.2023 та №01.02-38/23 від 26.07.2023), а також реєстрів боржників до вказаних договорів, є безпідставними, та такими, що спростовуються матеріалами справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

У даному випадку діє презумпція правомірності правочинів (ст.204 ЦК України), яка не спростована, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Разом з тим, договори факторингу, долучені до позовної заяви, не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, передбачена ст.204 ЦК України, не спростована.

Не погоджуючись з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, представником відповідача на підтвердження своєї позиції не надано жодного альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором чи доказів відсутності такої, а тільки безпідставно ставиться під сумнів розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ».

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що відсутня передбачена законом сукупність підстав для скасування заочного рішення суду, а тому заяву слід залишити без задоволення, що не позбавляє права відповідача ОСОБА_1 на оскарження вказаного рішення суду у загальному порядку.

Керуючись ст.ст.259-261, 280-289, 353 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Чутченка Сергія Олександровича про перегляд заочного рішення у цивільній справі №461/3051/25 від 21.05.2025 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення боргу за кредитним договором - залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до вимог ч.4 ст.287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 09.07.2025.

Суддя О.Б. Кротова