Справа № 214/3010/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого -судді Ковтун Н.Г.,

за участю секретаря -Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №214/397/25 за скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Брюховецький Микола Миколайович, на бездіяльність державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа: Товариство з обмежено відповідальністю «Центр фінансових послуг»

ВСТАНОВИВ:

20.05.2025 року до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, надійшла скарга ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Брюховецький Микола Миколайович, на бездіяльність державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна квартири АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні №60781909; зобов`язати Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) обтяження №36264541 у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстрованого на підставі постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.12.2019 року у виконавчому провадженні №60781909.

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що скаржнику - ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Заочним рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2019 року у справі №214/3010/19 була задоволена позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» суму заборгованості за Кредитним договором № від 07.04.2017 року в розмірі 90929,39грн. На виконання виконавчого листа №214/3010/19 від 25.10.2019 року, виданого Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. було відкрите виконавче провадження №64026649. З метою виконання зазначеного виконавчого провадження 06.02.2021 року приватним нотаріусом була прийнята постанова про арешт майна боржника ОСОБА_1 25.03.2021 року сума боргу була сплачена на депозитний рахунок приватного виконавця Щигарцева І.В. 26.03.2021 року приватним виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням в повному обсязі виконавчого документу. Також було прийнято рішення про зняття арешту накладеного постановою про арешт майна боржника від 06.01.2021 року ВП №64026649

Проте, у квітні 2021 року скаржником було з`ясовано що арешт на вищезазначеному нерухомому майні продовжує існувати на підставі постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби у м.Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) у виконавчому проваджені № 60781909 від 04.12.2019 року з виконання виконавчого листа №2/214/1916/19 від 25.10.2019 року, виданого Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу про стягнення заборгованості у розмірі 92850,39 з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень».

Стороною скаржника було з`ясовано, що28.09.2020 року зазначене виконавче провадження завершено, прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.п.2, 5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник звернувся до Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з питання зняття арешту з майна боржника. Проте отримав письмову відмову від 06.05.2025 року, яка вмотивована тим, що виконавче провадження № 60781909 завершено на підставі п.п.2, 5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», а тому підстав для зняття арешту з майна боржника не існує.

Ухвалою суду від 23 травня 2025 року відкрито провадження за скаргою, та витребувано від Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) постанову про відкриття виконавчого провадження №60781909, із зазначенням ідентифікатору для повного доступу до інформації про виконавче провадження, боржником у якому був ОСОБА_1 , стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», та яке було відкрито на виконання виконавчого листа №2/214/1916/19.

Запропоновано державному виконавцю подати пояснення, заперечення по суті скарги, та докази, якими він буде обґрунтовувати власні пояснення чи заперечення.

12 червня 2025 року представник скаржника правом присутності не скористався, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник Саксаганського ВДВС будучи повідомленими про дату та час судового засідання, правом присутності не скористався, клопотань не надходило.

Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України та ч.1ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 р (Закон №475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Наявність арешту на майно позивача за відсутністю виконавчого провадження, порушує право останнього на вільне володіння та розпорядження своєю власністю. Не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при завершеному виконавчому провадженні є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право ОСОБА_1 яке підлягає захисту шляхом зобов`язання зняти арешт з нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17, провадження №К/9901/20268/18.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.09.2019 по справі №214/3010/19 (провадження №2/214/1916/19) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» було виконано в повному обсязі. Доказом тому є квитанція про сплату суми коштів та постанова приватного виконавця Щигарцева І.В про завершення виконавчого провадження 28.09.2020 року.

Підстав існування арешту майна ОСОБА_1 не існує. А постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 9285,04 грн.та мінімальних втрат виконавчого провадження, прийняті Саксаганським відділом державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 04.12.2019 року у виконавчому провадженні №60781909 не підлягають виконанню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.5 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір не стягується у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Частиною восьмою статті 27 цього Закону встановлено, що під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Верховний суд України в своїй постанові від 21 липня 2022 року у справі №320/6215/19 зазначив, що «стягнення з боржника виконавчого збору й основної винагороди за виконання одного судового рішення тягне за собою додаткові витрати. Ця обставина може розглядатися як накладання непропорційного і надмірного тягара на боржника, що зачіпає його право власності, гарантоване статтею 41 Конституції України і статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист людських прав і основоположних свобод…. Суд зауважує, що означене питання [про справедливість подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа] полягає у тому, що несправедливим є не стягнення виконавчого збору чи основної винагороди як таких, а саме їхнє стягнення одночасно. Тобто у ракурсі поставленого питання справедливим є стягнення лише однієї з указаних сум.»

Виконавче законодавство містить норму, у якій обумовлений випадок, коли виконавчий збір не стягується або припиняється стягуватися у зв`язку із участю приватного виконавця у процедурі виконання того ж самого виконавчого документа.

Так, частиною восьмою статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що "під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі.

Тільки ця норма Закону України "Про виконавче провадження" регулює подібні суспільні правовідносини. Так, вона містить правило стосовно неможливості подальшого стягнення виконавчого збору, якщо надалі виконавчий документ буде виконувати не державний, а приватний виконавець. Логічний і цільовий способи уяснення частини восьмої статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" свідчать, що у вказаному випадку її приписи мають імперативний характер і встановлюють пряму заборону стягувати (перший абзац) або продовжувати стягнення виконавчого збору (другий абзац). Указана норма спрямована на те, щоб не допустити одночасного стягнення з боржника виконавчого збору і основної винагород. Ця норма покликана уникнути подвійної плати боржником зазначених коштів. Тож її застосування дозволяє розв`язати спір стосовно справедливості подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа ( постанова ВСУ від 21 липня 2022 року у справі №320/6215/19).

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 3 березня 2020 року у справі №260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі №120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №640/13697/19.

Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на все нерухоме майно боржника, завершення виконавчого провадження є у сукупності невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 41 Конституції України, Законом України Про виконавче провадження, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з врахуванням судової практики, викладеної в постановах Верховного Суду від 27 березня 2020 року у справі №817/928/17 (провадження №К/9901/20268/18), від 3 березня 2020 року у справі №260/801/19, від 10 вересня 2020 року у справі №120/1417/20-а, від 28 жовтня 2020 року у справі №640/13697/19

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Брюховецький Микола Миколайович, на бездіяльність державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №№ 60781909;

Зобов`язати Саксаганський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) вчинити дії щодо зняття (скасування) обтяження №36264541 у вигляді арешту нерухомого майна, зареєстрованого на підставі постанови Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 04.12.2019 року у виконавчому провадженні № 60781909.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею як така, що постановлена в судовому засіданні за відсутності учасників справи, та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо скарга буде подана протягом 15 днів з дня її вручення.

Суддя Ковтун Н.Г.