СТАРОСИНЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 686/9868/25

Провадження № 2/684/159/2025

03 липня 2025 року селище Стара Синява

Старосинявський районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Волошина Р.Р.,

за участі секретаря судового засідання Басок Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у селищі Стара Синява Хмельницького району Хмельницької області в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В квітні 2025 року позивач звернувся до за позовом до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивує тим, що 28.11.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» (далі ТОВ «Селфі кредит») та ОСОБА_1 з використанням сайту www.selfiecredit.com.ua, укладено кредитний договір №1144592 про надання споживчого кредиту продуктом «NewShort» шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача М092. ТОВ «Селфі кредит» виконав своє зобов`язання за договором видав ОСОБА_1 кошти в сумі 15000 грн. шляхом зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 через партнера ТОВ «Пейтек». Відповідач зобов`язався повертати кредит в строк передбачений договором протягом 360 днів.

30.08.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС (далі ТОВ «ФІНФОРС») було укладено Договір факторингу №, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» відступило ТОВ «ФІНФОРС» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу за №115 значиться ОСОБА_1 із заборгованістю по кредитному договору № загальною сумою 85599 гривні 98 копійок, з яких: залишок заборгованості з основного кредиту 14999 гривень 98 копійок, заборгованість за відсотками 70600 гривень. Таким чином, ТОВ «ФІНФОРС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором кредиту №1144592 від 28.11.2023.

Оскільки за кредитним договором утворилася заборгованість, позивач ТОВ «ФІНФОРС» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 85599 гривні 98 копійок, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 гривні 40 копійок, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12000 гривень.

23.04.2025 ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області справу передано на розгляд за підсудністю до Старосинявського районного суду Хмельницької області.

19.05.2025 ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

20.05.2025 ухвалою суду витребувано докази.

У позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з?явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву заяв та клопотань не подавала.

Враховуючи вимоги ст.280 ЦПК України, а також беручи до уваги письмову згоду представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.

Суд установив.

28.11.2023 ОСОБА_1 за допомогою сайту www.selfiecredit.com.ua уклала з ТОВ «Селфі кредит» кредитний договір №1144592 про надання споживчого кредиту продуктом «NewShort» шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача М092. Підписавши вказаний кредит відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписаний договір є договором про надання споживчого кредиту.

Позивач надав розрахунок заборгованості за кредитом, згідно якого станом на 30.08.2024 виникла заборгованість на загальну суму 85599 гривень 98 коійок, що складається із залишку заборгованості з основного кредиту 14999 гривень 98 копійок, заборгованість за відсотками 70600 гривень.

Отримання кредиту підтверджуються наступними письмовими доказами: анкетою клієнта- фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІКС ТОВ «Селфі кредит» договором про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1144592 від 28.11.2023; правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Селфі кредит»; паспортом споживчого кредиту; розрахунком заборгованості на дату 30.08.2024 за кредитним договором №1144592 від 28.11.2023.

Згідно умов Кредитного договору:

Сума кредиту (загальний розмір) складає 15000 гривень (п. 1.3. Договору); Строк дії договору 360 календарних днів (п. 1.4 Договору);

Тип процентної ставки фіксована (п. 1.5 договору).

Стандартна процентна ставка складає 2,2% та застосовується у межах строку кредиту,вказаного в п.1.4 цього Договору (п. 1.5.1. Договору ).

Знижена процентна ставка становить 0,01% (п. 1.5.2. Договору ).

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 51686,47% річних, за стандартною процентною ставою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 9670,76% річних. (п. 1.7 Договору ).

Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 133800 гривень, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженлої процентної ставки 123945 гривень (п. 1.8 Договору ).

Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача № НОМЕР_1 (п. 2.1 Договору ).

Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюєтьсяяна залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в одностроньому порядку (п.3.1 договору, п. 3.4 договору).

Кількість та розмір платежів визначено графіком платежів.

Відповідно до повідомлення ТОВ «Пейтек» вих. 20250228-5 від 28.02.2025 через платіжну інфраструктуру ТОВ «Пейтек» на картку, маска картка НОМЕР_1 від 28.11.2023 проведено платіж в сумі 15000 гривень.

30.08.2024 між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «ФІНФОРС» було укладено Договір факторингу №, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» відступило ТОВ «ФІНФОРС» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу за №115 значиться ОСОБА_1 з заборгованістю по кредитному договору № із загальною сумою заборгованості 85599 гривні 98 копійок, з яких: залишок заборгованості з основного кредиту 14999 гривень 98 копійок, заборгованість за відсотками 70600 гривень. Таким чином, ТОВ «ФІНФОРС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором кредиту №1144592 від 28.11.2023.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість, яка станом на 30.08.2024 становить 85599 гривні 98 копійок, з яких: залишок заборгованості з основного кредиту 14999 гривень 98 копійок, заборгованість за відсотками 70600 гривень, згідно наданого позивачем розрахунку.

Згідно витребуваних судом відомостей, на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку АТ КБ ПриватБанк №368603 на яку 28.11.2023 здійснено зарахування в розмірі 15000 гривень.

Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості.

Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за укладеним кредитним договором.

До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права.

Стосовно правонаступництва за борговими зобов`язаннями.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Макс кредит», ТОВ «Онлайн фінанс», ТОВ «Юніт капітал» за своїм правовим статусом відносяться до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договори відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання.

Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Таким чином, оскільки на день звернення позивача до суду зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, тому позивач на законних підставах має право вимагати сплати заборгованості.

Стосовно стягнення процентів.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що нарахування процентів здійснювалось товариством за період з 28.11.2023 по 30.08.2024 включно, нарахована сума становить 85599 гривень 98 копійок. Для нарахування застосовувались ставки відсотків у період з 28.11.20203 по 27.12.2023 в розмірі 0,01%, що становить 1 гривня 50 копійок в день, а з 28.12.2023 по 30.08.2024 в розмірі 2,2%, що становить 330 гривень (п.1.5.1 Договору).

Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін.

Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».

Так, Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав законної сили 24 грудня 2023 року, внесено зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», та доповнено її частиною 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказаним Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17, в якому передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗакономУкраїни «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів -2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Таким чином, нормами Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що при укладенні договорів про споживчий кредит максимальна денна процентна ставка 2,5% застосовується до 22 квітня 2024 року, 1,5% - до 20 серпня 2024 року, а з 21 серпня 2024 діє процентна ставка 1%.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Суд не бере до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором № 1144592 від 28.11.2023 в частині нарахування процентів за користування кредитом виходячи з такого.

Так, на підставі вищевказаного розрахунку за період з 28.11.2023 по 27.12.2023 застосовувалися відсотки в розмірі 0,01%, що становить 1 гривня 50 копійок , тобто за період 30 днів нараховано 30х1.5 = 45 гривень та 27.12.2023 оплачено 45 гривень.

За період з 28.12.2023 по 23.01.2024 (27 днів) застосовувалася ставка відсотків в розмірі 2.2%, нараховано 14999,99х27х2,2% = 8909 гривень 99 копійок, та 23.01.2024 оплачено 8910 гривень.

За період з 24.01.2024 по 22.04.202 (89 днів) застосовувалася ставка відсотків в розмірі 2.2%, нараховано 14999,98х89х2,2% = 29369 гривень 96 копійок.

За період з 23.04.2024 по 20.08.2024 (120 днів) в силу закону необхідно застосовувати ставку відсотків в розмірі 1,5% в день, нараховано 14999,98х120х1,5% = 26998 гривень 16 копійок. При цьому слід врахувати оплату 25.06.2024 в сумі 2000 гривень. Таким чином, 26998 гривень 16 копійок - 2000 гривень = 24998 гривень 16 копійок.

За період з 21.08.2024 по 30.08.2024 (10 днів) в силу закону необхідно застосовувати ставка відсотків в розмірі 1% в день, нараховано 14999,98х10х1% = 1499 гривень 99 копійок.

Таким чином, заборгованість по несплачених відсотках становить (29369 гривень 96 копійок+ 24998 гривень 16 копійок + 1499 гривень 99 копійок) 55868 гривень 11 копійок.

Висновки суду.

На день звернення позивача до суду зобов`язання за договором про надання кредиту №1144592 від 28.11.2023 не виконано. Відтак, з урахуванням наведених судом вимог закону та проведених розрахунків, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №1144592 від 28.11.2023 в загальному розмірі 70868 гривень 09 копійок, з яких (14999 гривень 98 копійок - заборгованість за тілом кредиту та 55868 гривень 11 копійок - нараховані проценти.

Розподіл судових витрат.

Позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із судового збору 2422 гривні 40 копійок, згідно платіжної інструкції №4904 від 21.03.2025, та витрат на правничу допомогу в розмірі 12000 гривень.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 гривень, згідно платіжної інструкції №4904 від 21.03.2025.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, що становить 82,79% від розміру заявлених вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2005 гривень 50 копійок судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (2422,40грн.х82,79%:100%=2005,50грн.).

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17.

З матеріалів справи вбачається, що 11.03.2024 між позивачем та адвокатом Кеню Д.В., укладено договір про надання професійної правничої допомоги.

Відповідно до акту прийому передачі наданих послуг від 28.03.2025 наведено перелік послуг, що входять до складу правової (правничої) допомоги.

Відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів №4899 від 21.03.2025 кошти в сумі 12000 гривень були сплачені на користь ОСОБА_2 .

Суд, вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд враховує, що позовні вимоги задоволенні частково, дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява не є складною, справа є типовою, та не потребує особливих затрат часу на складання позовної заяви та вивчення справи. Так само не потребує значного часу написання клопотання про витребування доказів у типовій справі. Пакет документів (додатки), що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним у такій категорії справ, та не потребує значного часу та великих зусиль для його зібрання.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

Поняття "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, і фактично друге поняття відповідає викладеному в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висновку про те, що "під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи". Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 у справі № 754/8750/19).

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

З урахуванням викладеного та часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що обґрунтованим є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень, які підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнии частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» заборгованість за кредитним договором №1144592 від 28.11.2023 у розмірі 70868 гривень 09 копійок, 2005 гривень 50 копійок в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та 5000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а всього 77873 (сімдесят сім тисяч вісімсот сімдесят три) гривні 59 копійок.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем на рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків відповідачем не подана заява про його перегляд, а позивачем апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», , місце знаходження: вул. Іоанна Павла II, м. Київ, 01042.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 . РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 03 липня 2025 року.

Суддя Роман ВОЛОШИН