Справа № 442/8141/24 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/811/3748/24 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.

секретаря: Салати Я.І.

з участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг на утримання квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2024 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг на утримання квартири.

Позовну заяву мотивовано тим, що їй та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 загальною площею 64.5 кв.м., яка складається з трьох кімнат, ванної кімнати та коридору.

Відповідачка не в повній мірі приймає участь в оплаті житлово-комунальних послуг, зокрема, за 2021 рік недоплачено 629.48 грн за спожиту електроенергію, та 733.00 грн за водопостачання та водовідведення, а всього 2501.73 грн, за 2022 рік недоплачено 968.74 грн за спожиту електроенергію, 1314.75 грн за газопостачання, 1929.34 грн за водопостачання та водовідведення, а всього 4212.83 грн, за 2023 рік недоплачено 970.94 грн за спожиту електроенергію, 1693.00 грн за газопостачання та 1169.44 грн за водопостачання та водовідведення, а всього 3833.00 грн, у 2024 році недоплачено 244.25 грн за спожиту електроенергію, 1169.00 грн за газопостачання, 1946.84 грн за водовідведення, а всього 3360.09 грн, відтак за останні три роки відповідач недоплатила за житлово-комунальні послуги 13908.00 грн.

Крім того, відповідачка не сплатила витрати, понесені на заміну лічильників води, кранів, змішувачів, стійки для душу, змішувача для умивальника, загальний розмір яких становить 2483.00 грн.

Невиконання відповідачкою зобов`язань щодо сплати за житлово-комунальні послуги порушує її права, оскільки вона вимушено понесла збитки, пов`язані з оплатою житлово-комунальних послуг замість відповідачки.

З наведених підстав просила стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 13908 грн витрат з оплати житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1 та 2483.00 грн витрат понесених на заміну лічильників водн, кранів змішувачів, стійки для душу, змішувача для умивальника.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 13908,00 грн. - витрати з оплати житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1 ; 2483,00 грн. втрати понесені по заміні лічильників води, кранів змішувачів, стійки для душу, змішувача для умивальника та 1211,60 грн. - судового збору, а всього 17602.60 грн.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2024 року оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що її не повідомлено належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не надіслано копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви, чим порушено її процесуальні права.

До участі у справ не залучено ОСОБА_4 , у якої також є обов`язок щодо сплати житлово-комунальних послуг.

Позивач чинить їй перешкоди у користуванні комунальними послугами, вчиняє відносно неї домашнє насильство, намагаючись вижити її з квартири, в тому числі і у спосіб створення штучних боргів.

Частина з витрат, які позивач просить стягнути, не підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема товарні чеки без печаток, а в матеріалах справи відсутні квитанції на купівлю описаного в них товару, деякі з квитанцій не містять відмітки про оплату, відтак позивач намагається стягнути з неї кошти за товар, який насправді вона не купляла.

Крім того, позивачка не надала детального розрахунку наявної у неї заборгованості із зазначення способу нарахування такої, що унеможливлює визначення правильності її нарахування.

Наявними у неї квитанціями підтверджується, що вона сплачує житлово-комунальні послуги за спожиту електроенергію, водопостачання та газопостачання згідно з показами лічильника.

Просить скасувати Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг на утримання квартири відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, ОСОБА_3 на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 13 Конституції України передбачено, що власність зобов`язує.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.. 322 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою(ч. 1 ст. 358 ЦК України).

Відповідно до ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 (далі Правил…), власник квартири зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або Законом.

Пунктом 10 Правил… передбачено, що мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласників, розподіляють за узгодженням загальні втрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. За умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата розподіляється:

- за електроенергію при загальному лічильнику пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника;

- за газ, водопостачання та водовідведення, освітлення підсобних приміщень за чисельністю членів сім`ї, що проживають у квартирі, та осіб, які проживають у квартирі більше ніж місяць;

- за послуги з централізованого опалення, з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій за встановленими тарифами відповідно до опалюваної та загальної площі приміщення, яким користується власник, співвласник.

Згідно з п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками допоміжних приміщень будинку і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. З наведених норм вбачається, що в разі доведеності одним із співвласників понесення ним витрат на управління, утримання та збереження спільного майна, участь у чому (управлінні, утриманні, збереженні) пропорційно своїй частці зобов`язаний приймати інший співвласник, який ухиляється від свого обов`язку, особа, яка зазнала витрат, має право на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Зокрема, такими способами захисту права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Статтею 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ст. 541 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 , суд першої інстанції виходив з того, що позивачка самостійно оплатила замість відповідачки витрати на утримання квартири, що належить їм на праві спільної часткової власності, що є підставою для їх відшкодування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з наступних мотивів.

Свідоцтвом про право власності на квартиру серія НОМЕР_1 від 30 травня 2006 року, виданим комісією з питань приватизації житла при виконкомі Дрогобицької міської ради підтверджується, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 64.5 кв.м., належить на праві спільної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 .

На підставі вищезазначеного свідоцтва про право власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстровано право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11065961 від 27 червня 2006 року, виданим Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Згідно з технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 квартира загальною площею 64.5. кв.м. розташована на 1 поверсі 5-поверхового будинку та складається з 3 кімнат, житловою площею 41.6 кв.м., в тому числі 1-а кімната 18.5 кв.м., 2-а кімната 13.7 кв.м., 3-а кімната 9.4 кв.м., кухні площею 8.4 кв.м., ванної кімнати площею 2.7 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1.4 кв.м., коридора 7.9 кв.м., вбудованої шафи 0.5 кв.м., обладнана балконом 1.0 +1.0 кв.м..

Будинок підключено до телефонної мережі, обладнання диспетчерської системи та обладнано водопроводом (холодним, гарячим), каналізацією, газопостачанням, опаленням водяним, електроосвітленням, радіотрансляційною мережею, сміттєпроводом, ліфтами, замочно-перегородними пристроями (кодовими замками), телевізійною антеною колективного користування, кабельним телебаченням.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» Дрогобицького РВ Дрогобицького району, Акціонерного товариства «Львівгаз», Комунального підприємства «Комунальник» Дрогобицької міської ради, Комунального підприємства «ЖЕО», Публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», Комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради про поділ квартири, встановлення порядку користування квартирою та зобов`язання до вчинення дій, в якому просила в тому числі і здійснити розподіл особових рахунків за комунальні послуги.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09 серпня 2022 року у справі № 442/2277/22 позов задоволено частково.

Змінено право власності на квартиру АДРЕСА_1 зі спільної сумісної власності на спільну часткову власність.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1 за кожним по 1/3 ідеальній частині, припинивши право спільної сумісної власності на квартиру.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджується, що 29 лютого 2024 року за заявою ОСОБА_1 в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено кримінальне провадження № 0000046 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що полягало у заподіянні їй тілесних ушкоджень ОСОБА_3 в ході раптово виниклого словесного конфлікту.

Постановою дізнавача сектору дізнання Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області капітана поліції Ракочий Т.В. від 15 березня 2024 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000046 від 29 лютого 2024 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно з листом Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області № 92647-2025 від 19 березня 2025 року ОСОБА_1 неодноразово зверталася із зверненнями до поліції відносно ОСОБА_3 щодо конфліктних ситуацій, які виникали між ними та завдання їй тілесних ушкоджень, а саме: 18 січня 2016 року, 31 березня 2023 року, 02 серпня 2023 року, 29 лютого 2024 року.

Зазначені обставини свідчать про існування між позивачкою та відповідачкою тривалого конфлікту, в тому числі і у зв`язку з утриманням майна, що перебуває у їхній спільній власності.

Звертаючись з позовними вимогами щодо стягнення витрат на утримання квартири, позивачка надала квитанції на підтвердження факту здійснення нею оплати за надані житлово-комунальні послуги з постачання електроенергії, водопостачання, газопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , за травень-червень 2021 року, грудень 2021 року березень 2023 року, серпень 2023 року, грудень 2023 року, а також за послугу з управління багатоквартирним будинком, надану КП «Управитель ЖЕО», за період з серпня 2023 року по квітень 2024 року.

Заперечуючи щодо позовних вимог, відповідачка також надала квитанції та платіжні інструкції на оплату житлово-комунальних послуг, наданих за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема, за період з грудня 2021 року по грудень 2022 року, січень-березень 2023 року, червень 2023 року, жовтень 2023 року, січень-лютий 2024 року, серпень-грудень 2024 року.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що як позивачка, так і відповідачка здійснюють витрати на утримання квартири, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг на час звернення з вимогою відсутня.

При цьому в позовній заяві позивачка визнає факт оплати відповідачкою частини витрат на комунальні послуги, однак вважає, що така оплата здійснена не в повному обсязі.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , всі співвласники квартири несуть солідарний обов`язок з її утримання, в тому числі і сплати житлово-комунальних послуг.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 вважає, в результаті виконання солідарного обов`язку з утримання квартири АДРЕСА_1 , у неї виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_1 , яка сплатила лише частину витрат на комунальні послуги відповідно до її частки в квартирі, а саме, недоплативши у 2021 році 2501.73 грн., у 2022 році 4212.83 грн., у 2023 році 3833.00 грн., у 2024 році 3360.09 грн., що включають в себе витрати за спожиту електроенергію, водопостачання та водовідведення, а також газопостачання

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

До витрат, які просить стягнути позивачка, включено в тому числі і витрати за спожиту електроенергію, які при загальному лічильнику розподіляються пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника.

При цьому, позивачка не зазначила, які побутові електричні прилади перебувають у її користуванні, а які у користуванні відповідачки, і не розрахувала витрати за спожиту електроенергію пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника.

Звертаючись із зворотною вимогою про стягнення заборгованості, ОСОБА_3 пред`явила позовні вимоги лише до ОСОБА_1 , яка також сплачувала за надані житлово-комунальні послуги, вказавши в позовній заяві суми заборгованості, заявлені до стягнення з відповідачки за відсутності їх розрахунку.

Матеріали справи не містять детального розрахунку заборгованості, з врахуванням щомісячної суми нарахувань до сплати за кожну з наданих житлово-комунальних послуг, суми коштів, внесених як ОСОБА_3 , так і ОСОБА_1 на їх оплату, суми коштів, які підлягають сплаті кожним з трьох співвласників квартири, в тому числі і третьою співвласницею квартири ОСОБА_6 , яка також зобов`язана нести витрати на утримання квартири пропорційно до належної їй частки у майні.

Згідно з паспортом громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 , виданим 22 січня 2018 року органом 4601, ОСОБА_6 перебуває за кордоном.

З огляду на те, що власність зобов`язує, перебування співвласника майна за кордоном не звільняє його від обов`язку утримувати належне йому на праві спільної часткової власності майно.

Оскільки ОСОБА_3 , всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надала належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність саме у ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово-комунальні послуги та її розміру, то з врахуванням того, що такі витрати мали б розподілятися на трьох співвласників, у суду не було підстав для стягнення витрат за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ..

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_3 , крім стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг, просила стягнути також витрати в розмірі 2483 грн, понесені нею на заміну лічильників води, кранів, змішувачів, стійки для душу, змішувача для умивальника.

На підтвердження цих позовних вимог, позивачка надала видаткові накладні та товарні чеки на придбання товарів, зокрема, стійки душа, змішувача, крана, лічильника, однак такі не підтверджують що вищезазначені сантехнічні матеріали придбано саме для встановлення в квартирі АДРЕСА_1 і що такі встановлено в цій квартирі, що свідчить про відсутність підстав для стягнення цих витрат з відповідачки.

Враховуючи те, що позивачкою не доведено наявність у відповідачки заборгованості по витратах з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 13908 грн та підставності стягнення з неї витрат на заміну лічильників води, кранів змішувачів, стійки для душу, змішувача для умивальника в розмірі 2483.00 грн, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Частина 13 ст. 141 ЦПК України передбачає, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з тим, що колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 , то на підставі п. 13 ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 1000 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення витрат з оплати житлово-комунальних послуг на утримання квартири відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 грн. судових витрат за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09.07.2025 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.