Справа № 693/1528/24
2/693/70/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.07.2025 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Защитинської Т.І.

при секретарі судового засідання: Чумак Р.М.

за участі:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача : ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жашків за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько Валентина Петрівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири; скасування державної реєстрації права власності на квартиру та поновлення запису про право власності на квартиру,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Жашківського районного суду Черкаської області з позовом (а.с. 1-6) до відповідача: ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько Валентина Петрівна, в якому просила суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 17.04.2024, укладений між нею та відповідачкою, який посвідчений приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько Валентиною Петрівною;

- скасувати державну реєстрацію права власності на квартиру за відповідачкою, зареєстроване за № 1096;

- поновити запис про право власності на квартиру за позивачкою.

Також позивачка, з огляду на те, що вона є пенсіонером та отримує дохід у вигляді пенсії, просила звільнити її від сплати судового збору.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 17.04.2024 між нею, як продавцем та відповідачкою, як покупцем, укладено договір купівлі - продажу квартири площею 38,9 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка вважає, що цей договір купівлі - продажу квартири повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. ст. 203, 215, ЦК України, оскільки, на її думку, вона не мала на меті укладати цей договір, підписаний договір не був виявом внутрішньої волі останньої, близько року тому вона познайомилась із відповідачкою і через те, що потребувала догляду за станом здоров?я, то домовилась із відповідачкою про допомогу і догляд, взамін пообіцяла квартиру. Відповідачка із цим питанням звернулась до нотаріуса Шелудько В.П. і потім повідомила, що їй потрібно підписати договір та нотаріально закріпити домовленість про допомогу.

Договір позивачка підписала, проте в її присутності його ніхто не зачитував та не роз?яснював їй умови договору, самостійно ознайомитись із договором не могла через поганий зір, примірник договору їй не надали, отримала лише копію договору, пізніше донька позивачки прочитала копію договору, то виявилось, що це договір купівлі-продажу, хоча вона думала, що підписує договір догляду, коштів від відповідачки не отримувала. Відповідачка при укладенні договору діяла не добросовісно, не вказала свої дійсні наміри. Позивачка вважає оспорюваний договір протиправним, нікчемним, оскільки обставини його укладення є сумнівними.

В досудовому порядку вирішити спір не можливо, з метою захисту своїх порушених прав, позивачка вимушена звернутись до суду з вказаним позовом, і вважає, що належним способом захисту її порушених прав є визнання недійсним договору купівлі - продажу спірної квартири та поновлення її прав власника.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 12.11.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження і призначено справу в підготовче засідання.

19.11.2024 до суду надійшли пояснення третьої особи приватного нотаріуса Шелудько В.П. (а.с. 33-34), із яких вбачається, що позивачкою в позовній заяві не наведено жодного доводу, який би свідчив про наявність порушень з боку відповідача в процесі укладення оспорюваного договору.

04.12.2024 на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 55-63), в якому представник відповідачки адвокат Єфремова І.І. проти позову заперечила, зазначивши, що стороною позивача не доведено належними і допустимими доказами заявлені позовні вимоги, так у 2018 році мати відповідачки ОСОБА_5 побачила оголошення позивачки, у якому вона обіцяла передати у власність тому хто її догляне квартиру, з 2018 року відповідачка домовилась із позивачкою про догляд, оскільки ні донька позивачки ні її онука не допомагали, упродовж 6 років відповідачка допомагала позивачці, на підтвердження своїх намірів позивачка 26.08.2018 склала заповіт на відповідачку, про наявність нового заповіту позивачки на користь онуки відповідачці стало відомо після подання позову до суду.

Оспорюваний договір посвідчений нотаріально із дотриманням Закону України «Про нотаріат», позивачка в повному обсязі отримала кошти за квартиру в сумі, визначеній експертною оцінкою, про що засвідчила власним підписом, посилання позивачки на поганий зір не підтверджені належними доказами, оскільки надані нею довідки датовані липнем 2024 року та не містять інформації про те, що вона самостійно не може читати.

Отже, факт, що позивачка не розуміла дій відповідачки та не усвідомлювала свої дії на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, не доведений жодними доказами. З урахуванням наведених обставин сторона відповідачки просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки та стягнути із неї на користь відповідачки понесені витрати на надання правничої допомоги в сумі 14000 грн.

Відповідь на відзив стороною позивача не подавалась.

03.02.2025 до суду надійшла заява від представника позивачки адвоката Мельника В.В. про виклик свідків, а саме сусідів позивачки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та матері відповідачки ОСОБА_5 .

03.02.2025 від представника відповідачки адвоката Єфремової надійшла заява про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та надійшло клопотання про витребовування доказів, а саме із ВП № 1 Уманського РУН ГУНП в Черкаській області інформації про розгляд заяв ОСОБА_1 за 2024 рік із наданням копій відповідних документів.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 03.02.2025 зазначені клопотання сторін задоволені.

18.02.2025 до суду від ВП №1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області надійшли копії витребуваних ухвалою суду від 03.02.2025 документів.

Ухвалою Жашківського районного суду від 05.03.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивачка та представник позивачки адвокат Мельник В.В. заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити.

Позивачка суду пояснила, що дійсно вона в 2018 році розміщувала в м. Жашків оголошення про те, що потребує догляду і тому хто її догляне залишить квартиру, через це оголошення вона познайомилась із родиною відповідачки, а саме відповідачкою та її матір?ю ОСОБА_9 , вони не надто їй допомагали, кілька раз на місяць привозили продукти із села, вона їздила до них в гості, ОСОБА_10 її обманула, змовилась із нотаріусом і таким чином вона підписала оспорюваний договір купівлі-продажу квартири, гроші за квартиру вона не отримувала, на час підписання договору і станом на тепер погано бачить, в липні 2024 року зверталась із заявами про шахрайство в поліцію та в прокуратуру, їй відомо, що за заявою розпочато кримінальне провадження, вважає, що ОСОБА_10 та відповідачка її обманули, на цей час вона живе в квартирі сама.

Представник відповідачки адвокат Єфремова І.І. та відповідачка проти позову заперечили, з підстав, наведених у відзиві на позов, просили суд залишити позов без задоволення.

Відповідачка суду пояснила, що із позивачкою вона знайома ще із 2018 року, коли її мама ОСОБА_10 побачила оголошення про догляд, в 2018 році позивачка на неї склала заповіт, вона разом із мамою опікувались позивачкою, надавали їй допомогу, в цей час ніхто із рідних до позивачки не ходив, позивачка їздила до них в гості, вони її сприймали як бабусю, на початку 2024 року позивачка повідомила, що її рідні у неї вимагають гроші взамін квартири, вони із мамою вирішити дати позивачці гроші та щоб себе убезпечити вирішили підписати договір купівлі продажу квартири, договір купівлі-продажу позивачка підписувала добровільно, перед цим вона отримала гроші за квартиру.

Третя особа - приватний нотаріус Шелудько В.П. суду пояснила, що оспорюваний договір позивачка укладала добровільно, власноручно ставила свій підпис, вона усвідомлювала, що підписує саме договір купівлі-продажу, підтвердила, що отримала кошти за квартиру.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_11 суду показали, що позивачка їхня сусідка, про обставини укладення нею договору купівлі-продажу квартири їм нічого не відомо, про претензії відповідачки щодо квартири їм розповіла позивачка.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 підтвердили пояснення надані суду відповідачкою.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третьої особи, показання свідків, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 17 квітня 2024 року між позивачкою ОСОБА_1 (продавець) та відповідачкою ОСОБА_4 (покупець) укладено договір купівлі продажу квартири, посвідчений третьою особою приватним нотаріусом Шелудько В.П., який зареєстровано в реєстрі за №1096 (а.с. 66-67).

Відповідно до п.1.1.-1.6. цього договору продавець передає у власність покупця квартиру, а Покупець приймає зазначене майно у власність. Квартира, що відчужується за цим договором, розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира однокімнатна, загальна площа квартири 38,9 кв.м, житлова площа 20,8 кв.м. Відчужувана квартира належить продавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 02.11.2010 приватним нотаріусом Шелудько В.П. за реєстровим № 2514.

Продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 227877,58 грн., які продавець отримав від покупця у повному обсязі до підписання цього договору (п. 2.1. договору).

Оціночна (ринкова) вартість квартири згідно із довідкою про оціночну вартість об?єкта нерухомості від 16.04.2024 становить 227877,58 грн. (п. 2.1. договору).

Продавець стверджує, що від покупця не приховано обставин, які мають істотне значення для цього договору; усі інженерні комунікації, що знаходяться у квартирі, перебувають у робочому стані і функціонують за призначенням; зазначена квартира не здана в найом (оренду), до цього часу нікому іншому не відчужена за будь-яким правочином, не заставлена, не перебуває у податковій заставі, у будь-якому спорі, під забороною або арештом, не обтяжена ніякими іншими зобов`язаннями перед третіми особами, відсутні будь-які права на володіння та користування квартирою у третіх осіб, в тому числі малолітніх та/або неповнолітніх; самовільних переобладнань у квартирі немає; а також не існує заборгованості по сплаті комунальних послуг; відчуження квартири здійснено за доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства.

За змістом п. 4.2 договору купівлі - продажу квартири, сторони підтверджують, що цей договір не приховує іншу угоду і відповідає дійсним намірам сторін створити для себе юридичні наслідки.

Положення статей ст.ст. 182, 215-210, 225, 228-236, 258, 261, 337, 377, 668 ЦК України, ст. 65 Сімейного кодексу України щодо змісту й правових наслідків договору купівлі-продажу, а також щодо прав членів сім`ї власника житла на користування житлом, нотаріусом роз`яснено.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Тлумачення ст. ст. 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Виходячи зі змісту статей 203, 655 ЦК України договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

У розумінні статті 229 ЦК України помилка - це неправильне сприйняття особою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна було б вважати, що правочин не був би вчинений.

Помилка може виникнути внаслідок необачності або самовпевненості учасників правочину, невірного розуміння сторонами одна одної під час переговорів, невірного тлумачення закону, дій третіх осіб тощо.

Отже, наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору купівлі-продажу замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору купівлі-продажу та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором купівлі-продажу продавцем покупцю та продовження позивачем проживати у квартирі після укладення спірного правочину.

Лише в разі встановлення цих обставин норми частини 1 статті 229 та статей 203 і 655 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначала, що, укладаючи договір купівлі-продажу власної квартири, помилилася щодо природи правочину, йдучи до нотаріуса вважала, що укладатиме договір довічного утримання, а не купівлі-продажу квартири, а тому такий правочин підлягає визнанню недійсним. На підставі цих обставин стверджувала, що вона є особою похилого віку (в 2024 році їй було 83 роки), фактично проживає у квартирі, яка є її єдиним місцем проживання, через похилий вік та незадовільний стан здоров`я неправильно зрозуміла зміст укладеного між сторонами правочину та не мала намірів відчужувати квартиру, оскільки бажала укласти договір довічного утримання для забезпечення своєї старості. Крім того, позивачка вказала, що продовжує проживання у спірній квартирі після укладення договору купівлі-продажу. Також зазначила, що вона не отримувала кошти за договором-купівлі продажу.

Сторони визнають, що позивачка та відповідачка тривалий час знайомі, оскільки відповідачка разом із своєю матір?ю ОСОБА_9 доглядали позивачку

З матеріалів справи встановлено, що під час укладення оспорюваного правочину купівлі-продажу нотаріусом роз`яснено права та обов`язки сторін, перевірено їх дієздатність та волевиявлення, що підтверджується наведеними вище пунктами договору.

Пункт 4.11. договору містить особисті підписи сторін та посилання на те, що сторони договору, в тому числі позивачка однаково розуміють значення, умови цього правочину та його правові наслідки, заперечень щодо вищевикладених умов договору в них не має, про що свідчать їх особисті підписи на цьому правочині.

Суд виходить не тільки з факту прочитання сторонами тексту оспорюваного договору купівлі-продажу та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й з інших обставин. Хоча стороною позивачки й не спростовано того, що зміст правочину нотаріусом роз`яснено. Жодних скарг про порушення порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусом не було.

Так, позивачка стверджувала, що лише в червні 2024 року дізналась, що підписала саме договір купівлі-продажу квартири, а не договір довічного утримання.

Однак, при зверненні із заявою в поліцію 26.06.2024 позивачка вказувала, що 17.04.2024 нею особисто в нотаріуса оформлено договір купівлі-продажу квартири (а.с. 141), в своїх поясненнях, наданих працівнику поліції 26.06.2024, позивачка також стверджувала, що підписала саме договір купівлі-продажу (а.с. 143).

В заяві, адресованій в прокуратуру від 29.08.2024, позивачка зазначила, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 без її згоди оформили договір купівлі-продажу квартири, із ними вона лише мала розмову про догляд за нею, ніякої допомоги з їхньої сторони не було (а.с. 17).

За цією заявою позивачки 03.09.2024 ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області розпочато кримінальне провадження № 0000356 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України (а.с. 148), на час ухвалення рішення у справі, за поясненнями сторін, жодній особі у цьому кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

В першу, чергу суд звертає увагу на те, що незважаючи на відчуження квартири, відповідачка не позбавляє позивачку житла, вона проживає в квартирі і до тепер.

Також вартим уваги є і те, що позивачка в основу позову покладає поганий стан здоров`я, який, як вона стверджує, не дозволяв їй розуміти, що вона підписує та взагалі підписувати документи через поганий зір. Однак, після підписання договору купівлі-продажу позивачка особисто зверталась в правоохоронні органи із різними заявами, які підписані нею власноручно.

Надані позивачкою медичні довідки (а.с. 11, 12, 206) актуальні на липень 2024 року та червень 2025 року і не містять відомостей про повну втрату зору.

Оцінюючи ці обставини в сукупності з обставинами про неможливість розуміти та підписувати лише договір купівлі-продажу, суд вважає, що вони є безпідставними та надуманими.

Позивачка правом призначення експертизи для з`ясування її можливості бачити та самостійно читати під час укладення договору купівлі-продажу не скористалась.

Суд не погоджується з доводами позивачки про те, що вона помилилась чи була обманута щодо природи договору, який фактично уклала. Відповідно, не доведено наявність умислу в діях відповідачки, а також сам факт обману.

В той же час суд визнає слушними доводи відповідачки та третьої особи про те, що позивачка усвідомлювала та розуміла який договір підписує.

Доводи позивачки про те, що вона не отримував кошти за спірними договором, спростовуються пунктом договору в якому зазначено, що продаж здійснено за 227877,58 грн., які продавець одержала від покупця повністю до підписання цього договору та жодних претензій стосовно оплати вартості квартири у сторін немає.

Виходячи з зазначеного обов`язки покупця виконані, кошти за придбання квартири отримані до підписання договору, що свідчить про нікчемність «мотиву» звернення до суду, на який посилається позивачка - необізнаність з фактом укладення договору купівлі-продажу. Позивачка самостійно розпорядилася належним їй майном у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, а факт похилого віку позивачки та наявності в неї вад зору, не свідчать про укладення договору під впливом помилки чи омани.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову, то з відповідачки не підлягають стягненню судові витрати.

Позивачкою при зверненні до суду із цією позовною заявою подано клопотання про звільнення її від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір» (а.с.18-19), при цьому в клопотанні позивачка вказує, що сума судового збору, який вона має сплатити становить 3633,60 грн., як за три вимоги немайнового характеру.

В обґрунтування клопотання позивачка зазначає, що є пенсіонером, розмір її пенсії становить 3370 грн. та вона отримує соціальні виплати в сумі 944,40 грн., на підтвердження цього надала відповідні довідки (а.с. 20-22). З листопада 2023 року по жовтень 2024 року включно позивачка отримала пенсію в сумі 39440 грн. та соціальні виплати в сумі 4722 грн., загалом позивачка отримала дохід в сумі 44162 грн.

Із змісту заявлених позивачкою позовних вимог вбачається, що одна вимога про визнання договору купівлі-продажу недійсним є вимогою майнового характеру із ціною 227877,58 грн., сума судового збору за цю позовну вимогу становить 2278,78 грн., дві інші позовні вимоги не майнового характеру і сума судового збору за них становить 2422,40 грн., загалом позивачка має сплатити судовий збір за всі позові вимоги в сумі 4701,18 грн., що становить майже 10 % від суми пенсії та соціальних виплат.

В той же час судом встановлено, що позивачка отримала дохід за оспорюваним договором купівлі-продажу в сумі 227877,58 грн., що надає їй можливість сплатити судовий збір за звернення до суду із цієї позовною заявою, а відтак суд вирішує стягнути із позивачки несплачений нею судовий збір в сумі 4701,18 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 17-19, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-266, 268, 352, 354, 355 ЦПК України; ст. ст. 15, 16, 203, 215, 216, 229 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Шелудько Валентина Петрівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири; скасування державної реєстрації права власності на квартиру та поновлення запису про право власності на квартиру відмовити повністю.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави несплачений судовий збір в сумі 4701,18 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Тетяна ЗАЩИТИНСЬКА