Справа № 165/1634/25
Провадження № 2/165/632/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Нововолинську, в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

13 травня 2025 року представник ТзОВ «Коллект центр» Ткаченко М. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги позовної заяви представник позивача обґрунтовує тим, що 05 вересня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений договір про споживчий кредит №5100947, який підписаний останнім у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію". 26 січня 2022 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт капітал» був укладений договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» відступило на користь ТзОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №5100947 від 05 вересня 2021 року. В свою чергу, ТзОВ «Вердикт Капітал», на підставі договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило ТзОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги, включно за вказаним кредитним договором. Зважаючи на те, що ОСОБА_1 тривалий час та належним чином не виконує свої зобов`язання за договором споживчого кредиту і за ним рахується заборгованість в розмірі 25307,45 грн., що включає 6300 грн. заборгованості за тілом кредиту, 18517,45 грн. заборгованості за процентами та 490 грн. заборгованості за комісіями, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Коллект центр» вказану суму заборгованості та понесені судові витрати по справі, а саме 2422,40 грн. судового збору та 13000 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 14 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Представник позивача ТзОВ «Коллект центр» у судове засідання не з`явився, у п.5 прохальної частини позовної заяви представник Ткаченко М. просила суд розглядати справу у відсутності представника позивача та не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.4 зворот).

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про надіслання поштового відправлення (а.с. 60-61).

За встановлених обставин, суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, ст.281 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 05 вересня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 був укладений в електронній формі договір про споживчий кредит №5100947 (далі договір), відповідно до якого відповідачу надано кредит в розмірі 7000 грн. (п.1.2) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, комісію та проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі (а.с.23-27).

Кредит надавався відповідачу на строк 30 днів з 05.09.2021 року (п.1.3). Договором обумовлено термін повернення кредиту, сплату комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом, а саме 05.10.2021 (п.1.4).

За пунктом 1.5.1 комісія за надання кредиту нараховувалася за ставкою 7 відсотків від суми кредиту одноразово, тобто в розмірі 490 грн.

Аналогічні умови договору обумовлені та зазначені сторонами в анкеті-заяві (а.с.29), паспорті та графіку платежів, які є додатками до цього договору та його невід`ємними частинами (а.с.27 зворот -28).

Відповідно до п.6.3 договору, приймаючи пропозицію кредитодавця на укладення договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визнаннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватися умов договору та Правил надання фінансових кредитів кредитодавцем, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору (а.с.26).

ТзОВ «Мілоан» виконало умови договору та перерахувало відповідачу обумовлені договором кошти, що підтверджується долученою квитанцією (а.с.35 зворот).

26 січня 2022 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу №26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» відступило, а ТзОВ «Вердикт Капітал» прийняло право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором №5100947, що підтверджується копією долученого договору, актом приймання-передавання реєстру боржників за договором та реєстром боржників до договору факторингу (а.с. 40-46).

10 березня 2023 року між ТзОВ «Вердикт капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» укладено договір №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги, за умовами якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект центр» (новий кредитор) шляхом продажу права вимоги, визначені у даному договорі, належні кредитору ТзОВ «Вердикт капітал», а новий кредитор набув в обсязі та умовах, визначених цим договором права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Реєстрі боржників (а.с. 47-49).

Згідно з реєстром боржників (додаток №3) до договору №10-03/2023 позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за договором №5100947 в загальній сумі 25307,45 грн., з яких 6300 грн. заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 18517,45 грн. заборгованість за нарахованими процентами, 490 грн. заборгованість за комісіями (а.с.51-52). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні та встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.626, ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

При вирішенні зазначеного спору суд бере до уваги те, що відповідач належних доказів повернення грошових коштів за кредитним договором, суду не подав.

З огляду на те, що отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку та в повному обсязі ОСОБА_1 не були повернуті, суд стягує з відповідача на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором споживчого кредиту №5100947 від 05 вересня 2021 року, у розмірі 6300 грн., тобто заборгованість за тілом кредиту.

Однак, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, позивач просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Суд, при ухваленні рішення у справі, враховує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом фіксовані та становлять 1848 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

При цьому, згідно з п.1.6 договору стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожень день користування кредитом.

У п.1.7 договору зазначено, що особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 цього договору.

Відповідно до розділу 2, сторонами узгоджені умови пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту. Зокрема договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування, шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 нів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних умовах 60 днів.

Відтак, суд приймає його до уваги та вважає доведеним те, що загальний строк кредитування не може перевищувати 90 днів, з яких 60 днів максимальний строк пролонгації.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє прийти до висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц, провадження №4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18.

Таким чином, позивач, відповідно до статті 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача ТзОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню 8437,45 грн. нарахованих відсотків, тобто за користування коштами протягом 90 днів (встановлений у договорі період кредитування, з урахуванням його пролонгації відповідачем), що узгоджується з розрахунком, який наданий первісним кредитором ТзОВ «Мілоан» (а.с.36-37).

Також, позивач, заявляючи позовні вимоги, просив стягнути з відповідача в користь позивача 490 грн. заборгованості за комісією за договором №5100947.

Нараховуючи комісію у заявленому розмірі фінансова установа не зазначила та не надала доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору.

У постанові Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №363/940/16-ц зазначено, що умови кредитного договору, які передбачають сплату одноразової комісії за надання фінансового інструменту та щомісячної комісії за обслуговування кредиту без зазначення конкретних послуг, є нікчемними. Суд підкреслив, що такі комісії фактично є платою за дії, які банк здійснює на власну користь, що суперечить принципам справедливості та вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п.59 Постанови Касаційного цивільного суду від 04.04.2025 року у справі №757/2965/15-ц, практика правозастосування положень статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також положень статті 55 закону України «Про банки і банківську діяльність», у редакціях, які набрали чинності з 13 січня 2006 року, зокрема в частині визнання нікчемними положень кредитного договору про сплату винагороди за надання фінансового інструменту є усталеною (постанова Верховного Суду України від 15 січня 2020 року у справі №363/940/16-ц).

Зі змісту безпосередньо споживчого кредиту неможливо визначити та встановити за які саме послуги надані банком, стягується комісія.

При цьому, згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Також, згідно з ч.8 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача в користь позивача одноразової комісії.

Також, в силу ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, слід стягнути понесені позивачем та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1404,99 грн. (а.с. 6).

Згідно з ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано наступні докази: договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, що укладений між ТзОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Асістанс» про надання правової допомоги (а.с.18-19); прайс-лист АО "Лігал Ассістанс" (а.с.20); заявку на надання юридичної допомоги №627 від 01.03.2025 (а.с.21); витяг з Акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 АО «Лігал Ассістанс», згідно якого АО «Лігал Ассістанс» надало клієнтові ТзОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» послуги, пов`язані із наданням усної консультації з вивченням документів (вартість послуг 4000 грн.), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (вартість послуг 9000 грн.) (а.с.22).

З огляду на вищевикладене, оскільки розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу підтверджується документально, відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь позивача 7540 грн. на відшкодування таких витрат, що також пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.4, ст.12, ст.13, ст.76, ст.81, ст.141, ст.258, ст.259, ст.265, ст.268, ст.274, ст.275, ст.276, ст.277, ст.278, ст.279, ст.280, ст.281, ст.354, ст.355 ЦПК України, ст.509, ст.510, ст.526, ст.546, ст.611, ст.625, ст.1050, ст.1054, ст.1055 ЦК України, суд

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, м. Київ) заборгованість за договором про споживчий кредит №5100947 від 05 вересня 2021 року у загальному розмірі 14737 (чотирнадцять тисяч сімсот тридцять сім) грн. 45 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, адреса: вул. Мечнікова, буд.3, офіс 306, м. Київ) судові витрати, а саме 1404 (одна тисяча чотириста чотири) грн. 99 коп. судового збору та 7540 (сім тисяч п`ятсот сорок) грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, а всього 8944 (вісім тисяч дев`ятсот сорок чотири) грн. 99 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк