УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 712/8784/25

Провадження № 2-к/712/1/25

04 липня 2025 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Марцішевська О.М. розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у містіЧеркаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), -

ВСТАНОВИВ:

27 червня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Старовойтову Дарину Андріївну звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням про визнання на території України рішення іноземного суду - рішення про розлучення Вищого суду (Сімейна палата) Канади провінції Квебек округу Монреаль у судовій справі за № 500-12-346925-203 від 18 листопада 2020 року, винесене під головуванням високоповажного судді Марі-Крістін Івон, а саме пункт 4 рішення Вищого суду (Сімейна палата) Канади провінції Квебек округу Монреаль у судовій справі за № 500-12-346925-203 від 18 листопада 2020 року, відповідно до якого було оголошено розлучення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шлюб яких був укладений 27 лютого 2010 року в м. Черкаси, Україна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що рішенням про розлучення Вищого суду (Сімейна палата) Канади провінції Квебек округу Монреаль у судовій справі за № 500-12-346925-203 від 18 листопада 2020 року, зокрема, пунктом 4 вищевказаного рішення, оголошено розлучення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шлюб яких був укладений 27 лютого 2010 року в м. Черкаси, Україна.

Крім того, Вищим судом (Сімейна палата) Канади провінції Квебек округу Монреаль 07.01.2021 року видано свідоцтво у судовій справі № 500-12-346925-203, яким засвідчено, що шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладений у м. Черкаси Україна, 27.02.2010 року, був розірваний рішенням, яке набуло чинності 19.12.2020 року.

Так, Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси Черкаського міського управління юстиції між громадянином Республіки Молдова ОСОБА_4 та громадянкою України ОСОБА_1 27.02.2010 року було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 167.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась донька - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 30.07.2010 року, серія НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась друга донька - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження № НОМЕР_2 від 13.08.2013 року, яке засвідчено завідуючим відділом реєстрації актів цивільного стану Рено Берньє.

Відповідно до пункту 4 рішення про розлучення Вищого суду (Сімейна палата) Канади провінції Квебек округу Монреаль у судовій справі за № 500-12-346925-203 від 18 листопада 2020 року, оголошено розлучення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шлюб яких був укладений 27 лютого 2010 року в м. Черкаси, Україна.

07.01.2021 року заступником секретаря Вищого суду Канади провінції Квебек округу Монреаль Хуан Каналес видано свідоцтво про розлучення у справі № 500-12-346925-203, яким засвідчено, що шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладений у м. Черкаси Україна, 27.02.2010 року, був розірваний рішенням, яке набуло чинності 19.12.2020 року.

24.04.2025 року заступником секретаря Вищого суду Канади провінції Квебек округу Монреаль Бланш Полін Обех видано свідоцтво про не оскарження судового рішення у справі №500-12-346925-203, яким засвідчено, що строки, передбачені для апеляції, винесеного у цій справі 18 листопада 2020 року, закінчились, що жодної апеляції не було зареєстровано, що жодного клопотання про скасування не було подано і що жодного клопотання про відкликання не було представлено щодо цього рішення на дату складання цього документа.

Оскільки рішення іноземного суду по розірвання шлюбу не виконано на території України та враховуючи наявність актового запису № 167 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про шлюб між заявником та громадянином Республіки Молдова ОСОБА_4 , ОСОБА_1 має необхідність у зверненні до суду з клопотанням про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Просить суд визнати на території України рішення іноземного суду, - рішення про розлучення Вищого суду (Сімейна палата) Канади провінції Квебек округу Монреаль у судовій справі за № 500-12-346925-203 від 18 листопада 2020 року, винесене під головуванням високоповажного судді Марі-Крістін Івон, а саме пункт 4 рішення Вищого суду (Сімейна палата) Канади провінції Квебек округу Монреаль у судовій справі за № 500-12-346925-203 від 18 листопада 2020 року, відповідно до якого оголошено розлучення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , шлюб яких був укладений 27 лютого 2010 року в м. Черкаси, Україна. Визнати на території України свідоцтво про розлучення, видане Вищим судом (Сімейна палата) Канади провінції Квебек округу Монреаль у судовій справі за № 500-12-346925-203 від 07.01.2021року, видане в Монреалі заступником секретаря суду ОСОБА_7 , яким засвідчено, що шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , укладений у м. Черкаси Україна, 27.02.2010 року, був розірваний рішенням, яке набуло чинності 19.12.2020 року.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури. На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо. Ще у справі Trukhv. Ukraine (50966/99, 14 жовтня 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим.

Згідно з ч. 1 ст. 472 ЦПК України клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

У відповідності до положень ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Згідно з ч. 1 ст. 466 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; мотиви подання клопотання.

Тобто, у клопотанні про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, повинні бути зазначені усі сторони справи, в якій ухвалювалося відповідне рішення іноземним судом, щодо якого заявлено клопотання про визнання.

Як передбачено ч.4 ст.466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

У випадку прийняття клопотання до розгляду відповідно до ч.1 ст.467 ЦПК України про надходження клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду суд у п`ятиденний строк письмово повідомляє боржника і пропонує йому у місячний строк подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Отже, з урахуванням викладеного, в клопотанні про визнання рішення іноземного суду, відповідно до якого було оголошено розлучення між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , заявником ОСОБА_1 мав би бути зазначений в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , а подання такого клопотання мало б здійснюватися з урахуванням вимог ст. 464 ЦПК України, а саме за місцем проживання (перебуванням) ОСОБА_2 або за місцезнаходженням в Україні майна останнього.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 05 березня 2025 року у справі № 990SCCV/18/25 (провадження № 61-40вп25), постанові від 19 травня 2025 року у справі № 990SCCV/48/25 (провадження № 61-112вп25).

Однак, у порушення вимог ст. 466 ЦПК України, заявником у клопотанні не було зазначено в якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , а також не зазначено жодних відомостей стосовно його місця проживання (перебування).

Зазначені вимоги до оформлення клопотання не можуть вважатись надмірним формалізмом, оскільки позбавляють суд можливості вирішити питання щодо дотримання підсудності при зверненні заявника до суду, а також забезпечити здійснення процесуальних прав відповідача у справі про розірвання шлюбу у спосіб, передбачений ст.467 ЦПК України, а саме подати можливі заперечення проти цього клопотання.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 р. Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 р. № 3477-IV, інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Прийняття до розгляду клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, без належного підтвердження, що Соснівський районний суд м. Черкаси є судом, повноважним згідно закону на розгляд даної справи, може призвести до порушення права учасників справи на справедливий судовий розгляд.

Крім того, прийняття до розгляду клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню без дотримання встановленого цивільним процесуальним законом порядку призведе до обмеження принципу змагальності та рівності сторін.

Враховуючи даний принцип, а також положення ст.464-466 та 472 ЦПК України щодо форми та змісту клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні, в тому числі й у питанні про відкриття провадження за заявою.

Вибіркове надання судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового призведе до порушення зазначеного конституційного принципу, що є неприпустимим.

Таким чином судом встановлено, що клопотання не оформлено відповідно до вимог, ст.464, 466, 472 ЦПК України, тому підлягає поверненню завнику, як передбачено ч.4 ст.466 ЦПК України.

Повернення заяви не порушує права заявника на доступ до правосуддя, оскільки це право може бути реалізоване після усунення обставин, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст.185 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у містіЧеркаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) - повернути заявнику.

Одночасно роз`яснюється, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню позивачу до суду з заявою, оформленою у відповідності до вимог ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання) ч. 1, 2 ст. 261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Соснівського

районного суду м. Черкаси О.М. МАРЦІШЕВСЬКА

Дата складення повного тексту ухвали 04 липня 2025 року.