Справа № 283/2431/24
Провадження №2/283/107/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Левченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,-

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 247 від 03.04.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , в розмірі 52388 гривень 50 копійок, яка складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 5000 гривень;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 47388 гривень 50 копійок.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» просить стягнути понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 3028 гривень та понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 гривень.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 шляхом підписання документів електронними підписами було укладено договір про надання фінансових послуг № 247, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 5000 гривень та зобов`язувався його повернути, у тому числі сплатити проценти за користування кредитом у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит і не сплатив відсотки у строки, передбачені договором.

01 грудня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги до ОСОБА_1 , а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаному в реєстрі боржників, зокрема за договором № 247 від 03.04.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

У свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року №10-01/2023 відступило позивачеві право вимоги за договором № 247 від 03.04.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

У зв?язку з цим просить позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому вказав, що сума кредиту становить 5000 гривень та не перевищує однієї мінімальної заробітної плати. Відповідно до положень Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. За таких обставин позивач мав право нарахувати відповідачу відсотки за користування кредитом в розмірі 10000 гривень.

Також вважає, що оскільки відповідач не був повідомлений про заміну кредитора, то він повинен сплатити кредит та відсотки за користування кредитом в тому розмірі, який був нарахований на день укладення договору факторингу 01.12.2021 року.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового кредиту № 247, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалось надати відповідачу фінансовий кредит у розмірі 5000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 08-14).

Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих відсотків (пункт 1.3. договору № 247).

Загальний строк користування кредитом становить 365 днів. Кредит надається шляхом перерахування коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 (Додаток № 1 до договору № 247).

В пункті 1.4. договору № 247 від 03.04.2021 року зазначено, що відсотки за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування (процентна ставка), протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі:

а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих відсотків за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту;

б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою зазначеною у пункті 1.4.а;

в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою зазначеною у пункті 1.4.б;

г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою зазначеною у пункті 1.4.в.

Нараховані відсотки підлягають обов?язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована на фактичний строк користування кредитом на дату сплати. У разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, відсотки підлягають обов?язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій на фактичний строк користування кредитом (пункти 1.4.1., 1.4.2. договору № 247)

Пунктом 1.9 договору передбачено, що граничний строк кредитування становить 1 рік.

У пункті 4.15 договору вказано, що договір підписано електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором.

Вказаний договір № 247 підписаний представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» Новіковою О.В. та відповідачем ОСОБА_1 одноразовими ідентифікаторами.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

Вищевказані договори, графіки платежів, паспорти споживчих кредитів та таблиці обчислення загальної вартості кредитів і реальної річної процентної ставки підписані відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора відповідно до ч.ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору про надання фінансових послуг № 247 від 03.04.2021 року, тобто сторони договору досягли згоди щодо усіх істотних його умов, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

У зв?язку з цим відповідач повинен виконати вищевказаний договір, сплативши кредит та відсотки за користування кредитом.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вказаних норм 01 грудня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» передало (відступило) за плату належні йому права вимоги до ОСОБА_1 , а Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» прийняло належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаному в реєстрі боржників, зокрема за договором № 247 від 03.04.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 (а.с. 20-25).

У свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на підставі договору відступлення права вимоги від 10 січня 2023 року №10-01/2023 відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» право вимоги за договором № 247 від 03.04.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 (а.с. 26-32).

Таким чином на даний час Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» має право вимагати від ОСОБА_1 виконання зобов?язань за договором № 247 від 03.04.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 .

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не впливає на розмір зобов?язань боржника за договором, в якому відбулася заміна кредитора.

Відповідно до ст. 509, 510, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 525, 625 ЦК України).

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

Встановлено, що ОСОБА_1 , як позичальник, отримав кредитні кошти за договором про надання фінансових послуг № 247 від 03.04.2021 року у сумі 5000 гривень, що підтверджується листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 11.09.2024 року (а.с. 15).

Доказів повернення кредиту та сплати відсотків відповідач не надав. Отже він має заборгованість, права вимоги щодо стягнення якої наявні у позивача.

Відповідно до розрахунків заборгованості, наданими позивачем у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов договору про надання фінансових послуг № 247 від 03.04.2021 року, відповідач має заборгованість на загальну суму 87670 гривень 50 копійок, яка складається з (а.с. 15-19):

- заборгованості по кредиту в розмірі 5000 гривень;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 82670 гривень 50 копійок.

При перевірці правильності розрахунку, суд розраховує заборгованість відповідача відповідно до умов договору про надання фінансових послуг № 247 від 03.04.2021 року.

Відповідно до умов договору строк кредитування становить 365 днів.

Розмір кредиту 5000 гривень.

Відсоткова ставка:

- протягом орієнтовного строку повернення кредиту, який становить 16 днів 2% за кожен день користування кредитом, що становить 100 гривень;

- починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту 3,64% за кожен день користування кредитом, що становить 182 гривні протягом 14 днів;

- починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту 5,02% за кожен день користування кредитом, що становить 251 гривню протягом 15 днів;

- починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту 7,67% за кожен день користування кредитом, що становить 383 гривні 50 копійок протягом 320 днів.

Загальний розмір заборгованості по кредиту становить 135633 гривні, який складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 5000 гривень;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 130633 гривні (16 днів х 100 гривень + 14 днів х 182 гривні + 15 днів х 251 гривню + 320 днів х 383 гривні 50 копійок).

Однак суд діє в межах позовних вимог і стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 247 від 03.04.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , в розмірі 52388 гривень 50 копійок, яка складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 5000 гривень;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 47388 гривень 50 копійок.

Суд не застосовує положення вимог Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, оскільки ці положення закону стосуються лише відповідальності за порушення виконання умов договору, а не стягнення відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Судом встановлено, що 01.07.2024 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір про надання правової допомоги № 01-07/2024. Надана заявка на надання юридичної допомоги № 68 від 14.08.2024 року на суму 13000 гривень; витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 року.

Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У відзиві представник відповідача вказує, що витрати на правничу допомогу в розмірі 13000 гривень є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг, витраченим часом на надання таких послуг та не відповідають критерію реальності таких витрат і розумності їх розміру

На думку суду, понесені ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 гривень є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Виходячи з конкретних обставин даної справи, характеру виконаної роботи, принципів співмірності та розумності, з відповідача на користь позивача слід стягнути 4000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Розмір сплаченого та документально підтвердженого судового збору підлягає стягненню в сумі 3028 гривень.

Отже, загальна сума понесених судових витрат, які підлягають стягненню на користь позивача, складає 7028 гривень.

Керуючись ст. ст. 209-265 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 203, 509, 510, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 625, 627, 628, 639, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 247 від 03.04.2021 року, який укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , в розмірі 52388 гривень 50 копійок, яка складається з:

- заборгованості по кредиту в розмірі 5000 гривень;

- заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 47388 гривень 50 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» 7028 гривень понесених судових витрат.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", місце знаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: А. О. Тимошенко