Справа № 161/7672/25 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/662/25 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Черняк О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомунтех» про вжиття заходів забезпечення позову до пред`явлення позову, за апеляційною скаргою заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомунтех» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області 24 квітня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецкомунтех» (далі ТОВ «Спецкомунтех») 22 квітня 2025 року звернулося в суд із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Заява обґрунтована тим, що товариство має намір звернутися до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ПП «Юаінвеставтогруп» про визнання недійсним договору комісії № 8290/23/000409 від 28 червня 2023 року, визнання недійсним договору купівлі-продажу № 8290/23/000409 від 29 червня 2023 року, витребування майна з чужого незаконного володіння. Вказували, що особи, які можуть набути статусу відповідачів, маючи реальну можливість використовувати транспортний засіб, мають можливість його відчужити, що утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду про витребування майна, в разі задоволення позовних вимог товариства. Просили суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб, а саме автомобіль марки Lexus UX250h, 2020 року випуску, VIN НОМЕР_1 .

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року в задоволенні вищевказаної заяви відмовлено.

Заявник (особа, яка може набути статусу позивача) ТОВ «Спецкомунтех» подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, вважає її незаконною та необґрунтованою. Вказує, що він звернувся із заявою про забезпечення позову як власник майна, який не взмозі захистити своє право внаслідок незаконного відчуження автомобіля. При цьому він урахував інтереси всіх учасників, а вимоги заяви є співмірними щодо прав та інтересів сторін. До заяви приєднані як докази права власності на автомобіль, так і докази порушення права. Заявлені вимоги жодним чином не порушують прав осіб, які можуть набути статусу відповідачів, та є релевантними по відношенню до обставин у справі. Просив скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

В судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені судом про час, дату та місце розгляду справи.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дата складення повного тексту судового рішення є датою набрання законної сили судовим рішенням, ухваленим за відсутності учасників справи (частина п`ята статті 268 ЦПК України).

Дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України). Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд першої інстанції відмовляючи в забезпеченні позову зазначив, що заявник не надав жодних належних, достовірних та достатніх доказів для підтвердження існування обставин, про які він вказував у заяві. Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки мотивація заяви ґрунтується виключно на припущеннях, а в матеріалах заяви відсутні докази, які могли б свідчити про реальність наміру осіб, які можуть набути статусу відповідачів, відчужити майно, тобто реальність ризику втрати спірного майна.

Особа, яка може набути статусу позивача, у заяві не навела та не довела загрози утруднення або неможливості виконання рішення суду, які можуть настати, на його думку, у разі незабезпечення позову, не вказано доказів, якими він обґрунтовує заяву. Саме лише посилання заявника на те, що не вжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити і унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист і поновлення оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він має намір звернутися до суду, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як зазначено у заяві про забезпечення позову, ТОВ «Спецкомунтех» надало ОСОБА_1 належний йому (заявнику) на праві власності у користування транспортний засіб.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що не встановлено, що між ТОВ «Спецкомунтех» і ОСОБА_1 існує спір щодо користування чи права власності на автомобіль марки Lexus UX250h, 2020 року випуску, VIN НОМЕР_1 , на який просить накласти арешт. До заяви дійсно не долучені докази про належність ОСОБА_1 такого транспортного засобу.

Просили накласти арешт на автомобіль марки Lexus UX250h, 2020 року випуску, VIN НОМЕР_1 , однак у відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Рівненській, Волинській та Житомирській областях від 18 квітня 2025 року зазначено про перереєстрацію 07 липня 2023 року автомобіля марки Lexus UX250h, VIN НОМЕР_2 , з ТОВ «Спецкомунтех» на ОСОБА_1 , тобто транспортного засобу з іншим номером.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування немає.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позову не перешкоджає заявнику звернутися з такою заявою в межах відкритого Луцьким міськрайонним судом Волинської області провадження в справі № 161/7512/25 в порядку, встановленому пунктом 3 частини першої статті 152 ЦПК України.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецкомунтех» залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 квітня 2025 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя

Судді