г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2307/25
Номер провадження 2/213/1300/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Алексєєва О.В., за участі секретаря судового засідання Довгої А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань №3 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до суду, посилаючись на те, що на підставі кредитного договору №501, укладеного 12 листопада 2020 року між позивачем та ОСОБА_1 , відповідачка отримала кредит у розмірі 53 000,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору, зокрема заяви на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 501, сторони погодили, що позичальник зобов`язується сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Ці умови узгоджені позичальником шляхом підписання відповідних документів. Підписавши заяву, позичальник беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» pumb.ua.

Відповідачка не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, тому загальна заборгованість за кредитним договором становить 45 099,05 грн, з яких: 19 374,66 грн заборгованість за кредитом; 3,48 грн заборгованість за процентами; 25 720,91 грн заборгованість за комісією.

Позивачем направлено на адресу відповідачки письмову вимогу, однак заборгованість не погашена. Просить стягнути з відповідачки зазначену суму заборгованості та судовий збір.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Представник відповідачки ОСОБА_2 подала відзив на позов, позовні вимоги не визнає. Зазначила, що відповідачкою заборгованість за тілом кредиту у розмірі 53 000,00 грн та заборгованість за процентами у розмірі 3,48 грн сплачена у повному обсязі, на підтвердження чого надає виписку з особового рахунку. Вважає, що вимоги про стягнення комісії у розмірі 25 720,91 грн не підлягають задоволенню. У заяві про приєднання до ДКБО не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачці та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Тому положення пункту 4 заяви про приєднання до ДКБО щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Також зазначає, що позивач посилається на те, що підписавши заяву про приєднання до ДКБО, відповідачка беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію банку. Проте АТ «ПУМБ» не надав належних та допустимих доказів того, що саме з цією редакцією публічної пропозиції відповідачка була ознайомлена та погодилася з нею. Тому відсутні підстави вважати, що сторони договору належним чином обумовили умови та порядок сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Крім того, вважає, що зміст заяви №501 містить незрозумілі та заплутані умови кредитування, з її тексту неможливо встановити справжню волю сторін, а тому тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Процесуальні дії у справі.

30 квітня 2025 року позовна заява надійшла до суду.

01 травня 2025 року суддя скористався даними з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця проживання відповідача.

01 травня 2025 року позовну заяву залишено без руху.

09 травня 2025 року отримано інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача.

12 травня 2025 року усунуто недоліки.

13 травня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались.

Заяви, клопотання.

Сторони в судове засідання не викликалися, заяв/клопотань не надходило.

Фіксування судового засідання технічними засобами, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом.

12 листопада 2020 року ОСОБА_1 підписала заяву №501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО) та своїм підписом підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на укладення такого договору, яка розміщена на сайті банку, в повному обсязі з урахуванням умов надання послуг. За умовами договору АТ «ПУМБ» надає відповідачці кредит в сумі 53 000,00 грн на загальні споживчі цілі шляхом переказу на рахунок позичальника, відкритий в АТ «ПУМБ», строком на 36 місяців, з процентною ставкою 0,01 % річних. Пунктом 4 заяви передбачена сплата щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%. Згідно з графіком платежів передбачена ануїтетна схема повернення споживчого кредиту, зокрема щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості 1 584,70 грн щомісяця. Міститься примітка, що зміст послуги, за яку передбачена щомісячна сплата комісії за обслуговування кредитної заборгованості, визначається у ДКБО.

Пунктом 2.2.5 розділу І наданої позивачем публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (в редакції від 12 серпня 2020 року) передбачено, що підписанням заяви на приєднання до договору, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору.

Відповідно до п. 5.1.4. розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати банку сплачені ним кошти.

Клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати банку вартість послуг, які надані банком за договором та інші платежі, відповідно до умов договору та встановлених тарифів (п. 5.1.6 ДКБО).

Згідно з п. 5.1.7. розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Пунктом 6.1 Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО передбачено, що сторони несуть відповідальність, передбачену умовами цього договору та чинним законодавством України за невиконання, неналежне виконання своїх обов`язків, передбачених договором.

Згідно з п.5.5. частини 5 розділу ІІ Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб сума споживчого кредиту, строк користування споживчим кредитом, цільове призначення, розмір процентів за користування споживчим кредитом та комісій (за умови обрання клієнтом умов надання споживчого кредиту з комісією), періоди сплати платежів визначаються сторонами в заяві на приєднання до договору.

Пунктом 5.7.3. частини 5 розділу ІІ Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб визначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачується щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному в заяві на приєднання до договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії). Комісія за обслуговування кредитної заборгованості за наданим споживчим кредитом розраховується за повний місяць у якому відбувається повернення заборгованості. Під повним місяцем, у цій частині 5 розділу ІІ цього договору, розуміється період, який визначається від попереднього до наступного терміну (дати) платежу згідно з графіком платежів.

Відповідачкою також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначені умови кредитування, аналогічні, викладеним у заяві на приєднання до ДКБО.

Як видно із платіжної інструкції № TR.45444100.39300.8810 від 12 листопада 2020 року та виписок з особового рахунку відповідачки позивачем 12 листопада 2020 року здійснено переказ кредитних коштів у розмірі 53 000,00 грн на рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 04 лютого 2025 року становить 45 099,05 грн, з яких: 19 374,66 грн заборгованість за кредитом; 3,48 грн заборгованість процентами; 25 720,91 грн заборгованість за комісією.

Згідно з цим розрахунком загальна сума сплаченого відповідачкою тіла кредиту становить 33 625,34 грн, остання дата сплати 12 травня 2024 року. Відповідачкою сплачено 7,05 грн нарахованих процентів. Таким чином, загальний розмір процентів, які має сплатити позичальник, становить 10,53 грн (7,05 + 3,48). Розмір сплаченої відповідачкою комісії становить 31 328,29 грн. Загальний розмір сплачених відповідачкою коштів становить 64 960,68 грн.

Випискою з особового рахунку ОСОБА_1 за період з 12 листопада 2020 року по 04 лютого 2025 року, наданою позивачем, підтверджується часткова сплата відповідачкою нарахованих позивачем платежів: тіла кредиту, процентів, комісії.

07 лютого 2025 року банком направлено відповідачці письмову вимогу (повідомлення) від 04 лютого 2025 року про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідність її сплати, попереджено про наслідки невиконання цієї вимоги.

Відповідачкою надано виписку зі свого особового рахунку за період з 12 листопада 2020 року по 04 квітня 2025 року, згідно з якою загальна сума сплачених нею коштів в рахунок погашення кредиту за цей період становить 65 811,59 грн.

Зміст спірних правовідносин.

Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань.

Норми права, які застосовує суд.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Висновок суду.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачкою, що нею не заперечується.

Підписавши кредитний договір, відповідачка погодилася на отримання коштів у кредит на умовах, що визначені договором.

При вирішенні питання про нікчемність умов договорів про сплату комісії суд враховує правові висновки Верховного Суду.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) викладені такі правові висновки.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі № 1023-XII текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 цих Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові від 06 листопада 2023 року (справа № 204/224/21, провадження № 61-4202сво22) Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Пунктом 5.7.3 публічної пропозиції банку, копія якої долучена до позову, передбачено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту.

Проте банк не надав належних та допустимих доказів того, що саме з цією редакцією публічної пропозиції AT «ПУМБ» ознайомлена ОСОБА_1 при укладенні договору та погодилася з нею, тому відсутні підстави вважати, що сторони договору належним чином обумовили та визначили умови та порядок сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Пунктом 4 заяви №501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної відповідачкою, визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%, сплата такої комісії передбачена графіком платежів.

Однак у заяві № 501 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Тобто умовами договору встановлено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості без уточнення систематичності надання таких послуг споживачу та без конкретизації, за вчинення банком яких саме дій встановлено сплату такої комісії.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого ст.12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення пункту 4 заяви №501 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 12 листопада 2020 року щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Тому вимоги про стягнення з відповідачки комісії за обслуговування кредитної заборгованості задоволенню не підлягають.

З огляду на нікчемність умови договору про сплату комісії суд вважає необхідним зарахувати сплачені як комісію відповідачкою кошти в рахунок погашення заборгованості за основною сумою кредиту та процентів.

Так, тіло кредиту становить 53 000,00 грн, розмір нарахованих позивачем процентів (згідно з розрахунком позивача) 10,53 грн. Таким чином, загальний розмір грошового зобов`язання відповідачки за кредитним договором становить 53 010,53 грн.

Відповідачкою на виконання умов кредитного договору сплачено 65 811,59 грн, зокрема 31 328,29 грн комісії, що перевищує загальний розмір її грошового зобов`язання.

Верховний суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц зазначив, що надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість за кредитом.

Надані сторонами виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , а також наданий позивачем розрахунок заборгованості підтверджують здійснення відповідачкою оплати в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі, більшому, ніж встановлений судом загальний розмір грошового зобов`язання відповідачки за кредитним договором № 501.

Отже відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Щодо розподілу судових витрат.

У зв`язку із відмовою в позові понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору покладаються на позивача.

Крім того, відповідачка просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підставі п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача.

Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір здійснених відповідачкою витрат на правничу допомогу підтверджується належними доказами. Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності від позивача не надійшло.

Отже з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8 000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 137, 141, 263, 265, 274-279 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», місцезнаходження: вул. Андріївська, 4, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного судового рішення 14 липня 2025 року.

Суддя О.В. Алексєєв