Справа № 210/1197/25
Провадження № 2/210/764/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 червня 2025 року Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі головуючого судді Літвіненко Н. А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди причиненої внаслідок невиконання умов договору, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача причинену матеріальну шкоду внаслдок неналежного виконання договору в сумі 149021,00 грн., моральну шкоду в сумі 100000,00 грн., витрати на судовий збір та правничу допомогу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 28.10.2021 року їхав по трасі Н-11 з Кривого Рогу в напрямку м. Київ в темний час суток , та не зреагував на великий зріз дороги, так як на ній виконувались ремонтні роботи під час « Велике будівництво».

Належний мені на праві власності автомобіль «ХУНДАЙ X-35 « державний номер НОМЕР_1 не втримав рівновагу та перекинувся.

Пошкоджений автомобіль мною на евакуаторі був доставлений в м. Кривий Ріг і мною було прийняте рішення про його відновлення. Мої знайомі порадили мені звернутися по питанню ремонту автомобіля до відповідача ФОП ОСОБА_2 , який орендував гаражні бокси для ремонту автомобілів в районі гуртового ринку в районі вул. Пісочної.

Позивач звернувся до відповідача, та в ходу розмови з ним він запевнив мене в якості ремонтних робіт по усуненню пошкоджень автомобілів.

Позивач повірив відповідачеві та уклав з ним 06. 11.2021 року договір на ремонт автотранспортного засобу.

Відповідно до п.2.1 договору роботи виконуються відповідно до замовлення-наряду складеного відповідно до акту огляду лакофарбового покриття та акту огляду транспортного засобу які підписуються сторонами.

Відповідно до п.4.2 договору Замовник, тобто я сплачую виконавцю вартість визначених робіт, запасних частин в розмірі 80 відсотків від загальної вартості робіт на умовах передплати, а остаточних розрахунок проводиться в момент передачі власнику автомобіля.

Відповідно до п.7.5 договору договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 20.12.2021 року, тобто це дати передачі мені відремонтованого автомобіля.

На виконання умов договору мною було 06.11.2021 року передано відповідачеві 50 тисяч гривен, та ним був виписаний товарний чек з печаткою щодо отримання ним цих коштів.

16.11.2021 року на прохання відповідача мною було передано йому ще 25 тисяч гривен у вигляді авансу на запчастини, які він яко би замовив, 07.12.2021 року мною було передано відповідачеві ще 25 тисяч гривен як аванс на ремонт. В цей період я на сервіс не ходив, так як довіряв відповідачеві, тим більше що він мене запевнив, при останній передачі коштів, що ремонт буде виконано своєчасно та якісно, він чекає частину запасних частин для автомобіля.

Приблизно в середині грудня позивач приїхав на сервіс поцікавитись як виконується ремонт автомобіля, та побачив, що відповідач ще не приступив до ремонту. Відповідач почав мене запевнювати, що він виконає свою зобов`язання, але не приступив до роботи, так, як у нього закінчився договір оренди боксів . Це почало у мене викликати сумнів, в діях відповідача.

В подальшому відповідач почав уникати зустрічей зі мною, перестав брати слухавку телефону. Грошові кошти мені не повертав, своє зобов`язання згідно умов договору не виконав, а потів взагалі зник і позивач його не міг знайти.

Пізніше позивачу стало відомо, що відповідачем вчинено кримінальне правопорушення та він відбуває кримінальне покарання, тільки мені не було відомо де.

25 січня 2021 року позивач звернувся до ВПN?2 КРУП з заявою про вчинення ОСОБА_2 відносно мене кримінального правопорушення, а саме шахрайство. Відомості в ЄРДР внесені не були.

Встановити місце перебування відповідача мені не представлялося можливим так як почалася війна на Україні.

На даний час мені відомо, що відповідач звільнився з місць позбавлення волі.

Таким чином по вині відповідача мені причинена матеріальна шкода в сумі 149021 гривень виходячи з наступного розрахунку з урахуванням індексації: 100 тисяч мною в листопаді- грудні 2021 року передано відповідачеві.

Станом на 31 грудня 2022 року з врахуванням індексу інфляції сума заборгованості становить 126600 гривень при річній інфляції 126,6 відсотків.

Станом на 31 грудня 2023 року з врахуванням індексу інфляції сума заборгованості становить 133055 гривень при індексі інфляції 105,1 відсоток

Станом на 31 грудня 2024 року з врахуванням індексу інфляції 112,0 відсотка заборгованість становить 149021 гривень.

Причинену мені моральну шкоду я оцінюю в 100 тисяч гривень.

Так по вині відповідача я сильно переживав за свої кошти приймав заспокійливі медикаменти, страждав тим більше що почалася війна і я залишився і без автомобіля так і без грошей, які для моєї сімі були вкрай необхідні. Був відповідачем порушений мій побут на тривалий час, я вимушений був позичати гроші на ремонт автомобіля в своїх близьких та родичів, що було для позивача принизливо.

На день подачі позову судові витрати складаються з витрат на правову допомогу а саме витрати за оплату консультації, вивчення захисником наданих мною документів( договору з додатками, актів) та складання позову в сумі 5000 гривен .

Ухвалою суду від 26 березня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідачу ОСОБА_2 , на його поштову адресу, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, однак, відзиву на позовну заяву до суду відповідачем подано не було.

У відповідності до ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України).

При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 06.11.2021 року укладено Договір на ремонт автотранспортного засобу, згідно якого останній зобов`язується виконати ремонт наданого ОСОБА_1 автотранспортного засобу, а також здійснювати поставку запасних частин, а ОСОБА_1 зобов`язується своєчасно сплачувати виконані роботи та запасні частини на умовах, визначених Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищевказаного Договору позивач ОСОБА_1 сплатив відповідачу 06.11.2021 року 50000,00 (п`ятдесят тисяч) гривень, 16.11.2021 року 25000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень, 07.12.2021 року 25000,00 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, ремонт автомобіля не провів.

Таким чином по вині відповідача позивачу причинена матеріальна шкода в сумі 149021 гривень виходячи з наступного розрахунку з урахуванням індексації :

100 тисяч позивачем в листопаді- грудні 2021 року передано відповідачеві

Станом на 31 грудня 2022 року з врахуванням індексу інфляції сума заборгованості становить 126600 гривень при річній інфляції 126,6 відсотків.

Станом на 31 грудня 2023 року з врахуванням індексу інфляції сума заборгованості становить 133055 гривень при індексі інфляції 105,1 відсоток.

Станом на 31 грудня 2024 року з врахуванням індексу інфляції 112,0 відсотка заборгованість становить 149021 гривень.

Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання по договору повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в даний строк.

Правовідносини які виникли між мною і відповідачем регулюються як цивільним кодексом України, так і Законом України " ПРО ЗАХИСТ ПРАВ СПОЖИВАЧА"

Згідно ст. 5 Закону України " ПРО ЗАХИСТ ПРАВ СПОЖИВАЧА" держава забезпечує споживачу захист його прав.

Згідно ст. 7 Закону України "ПРО ЗАХИСТ ПРАВ СПОЖИВАЧА" виробник /виконавець/ забезпечує належним чином виконану роботу на протязі гарантійного строку.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно частини 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом своїх немайнових чи майнових прав і відповідно до п.3,4 4.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав є припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала, а також витрати які особа зробила для відновлення свого порушеного права, доходи які особа могла б реально отримати за звичайних обставин.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає в фізичному болю та стражданнях яких особа зазнала в зв`язку каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи а також ділової репутації.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, та моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Суд погоджується з розрахунками позивача щодо матеріальної шкоди.

Обґрунтовуючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин, характеру спричиненої моральної шкоди та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000,00 (десять тисяч) грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які зазнав позивач.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

В Постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19 Верховний Суд в зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідачем розмір витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, не спростований. З клопотанням про зменшення цих витрат відповідач не звертався.

З урахуванням вище зазначеного, суд вважає, що понесені позивачами витрати підтверджені належними доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтується на вимогах закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у повному обсязі, в розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 2701,61 (дві тисячі сімсот одна гривня, 61 копійка) грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.526,530,610,625,1046-1050 ЦК України, ст.12,13,81,89,247,263-265,279,280-281 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди причиненої внаслідок невиконання умов договору - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду внаслідок неналежного виконання договору в розмірі 149021,00 грн. (сто сорок дев`ять тисяч двадцять одна гривня, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду внаслідок неналежного виконання договору в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень, 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) суму сплаченого судового збору в розмірі 2701,61 (дві тисячі сімсот одна гривня, 61 копійка) та витрати на правову допомогу у сумі суму 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок..

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: Н. А. Літвіненко