Справа № 379/555/25
Номер провадження 2/373/744/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Переяслав

Переяславський міськрайонний суд Київської області

під головуванням судді Свояка Д.В.,

розглянув у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженоювідповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

Представниця позивача Какун А.С. звернулась до суду з вимогами: стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за договорами позики №79658761 та №2848258 в загальному розмірі 40521,20 грн, а саме: основна сума боргу за договором №79658761 8000,00 грн, заборгованість за відсотками 1942,20 грн, заборгованість за пенею 15984,00 грн; основана сума боргу за договором №2848258 5000,00 грн, заборгованість за пенею 9595,00 грн; стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачкою 02.05.2024 був укладений договір позики №79658761 та 24.04.2024 був укладений договір позики №2848258, відповідно до умов яких позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві такі ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцеві відсотки від суми позики.

Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитними договорами.

Відповідачка не виконала свої зобов`язання за вказаними договорами. Після відступлення права грошової вимоги не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі:

Ухвалою суду від 29.04.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідачкою, яка належним чином повідомлена про розгляд справи, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України.

Судом встановлено наступні обставини:

До позову додана копія договору позики №79658761 від 02.05.2024 сторонами якого є ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачка. Умови договору передбачали надання позики у розмірі 5000,00 грн, строк кредиту 30 днів, відсоткова ставка фіксована 0,83 % в день.

Копія зазначеного договору засвідчена електронним підписом відповідачки.

У п.1 договору вказано, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника.

У п.29 договору зазначені реквізити сторін, зокрема рахунок НОМЕР_1 .

До позову додані копії таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 02.05.2024.

До позову додана копія додаткової угоди до договору позики №79658761 від 04.05.2024, відповідно до умов якої позикодавець збільшив суму позики на 3000,00 грн.

Також, до позову додана копія договору позики №2848258 від 24.04.2024, сторонами якого є ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачка. Умови договору передбачали надання позики у розмірі 5000,00 грн, строк кредиту 30 днів, відсоткова ставка фіксована 0,825 % в день.

Копія зазначеного договору засвідчена електронним підписом відповідачки.

У п.1 договору вказано, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника.

У п.29 договору зазначені реквізити сторін, зокрема рахунок НОМЕР_2 .

До позову додані копії таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит від 24.04.2024.

Як вбачається з копії договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», останнє передає (відступає) за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані у реєстрі боржників.

Однак копія договору факторингу від 14.06.2021 містить лише окремі аркуші договорів, зокрема з наступними розділами: Визначення термінів, що використовуються у даному Договорі; 1.Предмет договору; 3.Порядок розрахунків; 4.Передача Документації, 8. Форс-мажорні обставини, 9. Заключні положення, аркуші договору з пунктами 5, 6, 7 представником позивача суду не надані.

Крім цього, до вказаного договору додано лише два з шести зазначених у ньому додатків, які є його невід`ємною частиною, а саме копії актів прийому передачі реєстру боржників №32 та №31 від 25.09.2024 за договором факторингу, частина змісту в яких прихована, та витяги з реєстру боржників №32 та №31 від 25.09.2024 до договору факторингу.

До позову додані копії додаткових угод №2 від 28.07.2021, №7 від 13.06.2022 та №37 від 25.09.2024.

У матеріалах справи відсутні повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитними договорами та будь-яке підтвердження про направлення відповідачці таких повідомлень.

Норми права, застосовані судом:

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до норм ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У ч. 1 ст. 513 ЦК України зазначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч. 1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінка аргументів сторін, доказів.

Cудом враховується, що передбачений ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування розповсюджується на сторони лише щодо посилання ними на певні обставини. Закон не покладає на відповідача обов`язку спростування певних тверджень позивача, крім справ щодо визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави, до яких ця справа не відноситься. Будь-яких судових рішень на підтвердження обставин, на які посилається позивач, суду не надано.

Отже, неподання відповідачкою відзиву на позов або доказів, що спростовують факт укладення кредитного договору, чи наявність заборгованості, чи її розмір є правом відповідачки та не свідчить про визнання нею обставин, на які посилається позивач.

Зважаючи на основні засади цивільного судочинства - верховенство права (правовладдя) та законність, суд не може покладати на відповідачку у цій справі обов`язок спростування будь-яких обставин, на які посилається позивач.

З огляду на вищенаведені приписи цивільного законодавства, кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей.

Однак жодних доказів щодо надання відповідачці ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 13000,00 грн за двома кредитними договорами не надано.

Зокрема, не надано виписок з особових рахунків, копій квитанцій, меморіальних ордерів, платіжних доручень тощо, в яких би зазначалося про перерахування саме зазначеними товариствами на виконання відповідних кредитних договорів на карткові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які визначені у договорах грошових коштів.

Отже, твердження позивача про укладення зазначених кредитних договорів, зважаючи на відсутність доказів про передачу кредитних коштів, є припущенням, що не підтверджується належними, допустимими та достатніми доказами.

Також, судом враховується, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання, при цьому береться до уваги загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

З огляду на вищенаведене передача права вимоги, яке виникне в майбутньому, можливе у правочинах, які вже укладені, але право вимоги за якими ще не настало.

У позовній заяві зазначено, що договори позики №79658761 та №2848258 між ТОВ «1 Безпечне агентство кредитів» та відповідачкою були укладені 04.05.2024 та 24.04.2024.

Разом з тим, договір факторингу №14/06/21 був укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство кредитів» 14.06.2021, тобто за 3 роки до можливого виникнення права вимоги у останнього до відповідачки.

Додаткові угоди №2 від 28.07.2021, №7 від 13.06.2022 та №37 від 25.09.2024 стосуються відступлення прав згідно з реєстром боржників. При цьому, додатковою угодою не внесено змін до п. 1.1 основного договору (розділ 1 Предмет договору), відповідно до якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Зазначене дає підстави для висновку, що право вимоги, яке виникне в майбутньому, предметом основного договору не охоплюється.

З огляду на вищевказане, суд дійшов висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженоювідповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні найменування сторін та інших учасників справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження: вул.Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032;

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Д. В. Свояк