Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/846/25
Провадження № 2/935/266/25
РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Василенка Р.О., зі секретарем - Сьомак Л.І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором від 25.11.2023 № ABH0CT34679715 у розмірі 42 866,87 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає,що ОСОБА_1 звернувся до АТ «АКЦЕНТ-БАНК» щодо отримання банківських послуг та підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». В подальшому 25.11.2023 року, будучи клієнтом банку, позичальник уклав з банком кредитний договір ABH0CT34679715, щодо надання кредиту в розмірі 30 000 грн. строком на 24 місяці (тобто до 24.11.2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 85 % річних.

Вказує, що АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками відповідно до умов договору, тобто відповідач у порушення умов кредитного договору зобов`язання не виконав.

Станом на 08.04.2025 заборгованість відповідача за цим кредитним договором складає 42 866,87 грн., яка складається з: 26 345,19 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 16 521,68 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами. Оскільки відповідач заборгованість не погасив, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи належним чином відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 06 4 направлене за зареєстрованим місцем проживання відповідача, яке повернулося до суду з відміткою працівника пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило, а тому суд розглянув справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст.279ЦПКУкраїни суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Судом встановлено, що 09 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «А-Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджено підписаною відповідачем анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

25 листопада 2023 року між АТ «А-Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № ABH0CT34679715 (заява про надання послуги «Швидка готівка») ,який підписано одноразовим електронним ідентифікатором.

Відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 30 000 грн. строком на 24 місяці. Процентна ставка фіксована 85 % на рік. Розмір щомісячного платежу становить 2658,37 грн. Загальна вартість кредиту становить 63 800,71 грн.

В договорі сторони також узгодили розмір відсотків та порядок їх нарахування, що відображено у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором.

На підтвердження отримання відповідачем грошових коштів надано меморіальний ордер № TR.34059631.38569.65455 від 25.11.2023 року на суму 30 000 грн.

З виписки по кредиту від 08.04.2025 за період з 25.11.2023 року до 07.04.2025 року встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором становить 42 829,71 грн.

З розрахунку заборгованості за договором №ABH0CT34679715 від 06.07.2021, слідує, що залишок заборгованості становить 42 866,87 грн., грн. з якої: тіло кредиту 26 345,19 грн., проценти 16 521,68 грн.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1, 2 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від №ABH0CT34679715 від 25.11.2023 року укладено в електронній формі та підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором.Тобто сторони правочину досягнули згоди щодо усіх істотних умову у тому числі із розміром відсотків, що становить 85 % річних.

З наданого позивачем обрахунку слідує, що відсотки по кредиту нараховувалися на підставі зазначених вище умов кредитного договору. Так заборгованість відповідача ОСОБА_1 за відсотками за користування кредитними коштами становить 15 997,87 грн.

Відповідачем не надано доказів на спростування розміру залишку відсотків вказаних банком, чи неврахування банком сплаченої позивачем суми коштів, або зарахування погашень здійснених відповідачем у рахунок інших платежів.

Таким чином з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за умовами кредитного договору тим самими порушив порядок та умови погашення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір чи його окремі положення недійсними не визнано.

На підтвердження виникнення у відповідача заборгованості позивачем надано розрахунок з якого вбачається, що розмір заборгованості за укладеним кредитним договором становить 42 866,87 грн., грн. з яких: тіло кредиту - 26 345,19 грн., відсотки - 16 521,68 грн. Будь-яких заперечень щодо розміру заборгованості, виконання умов кредитного договору, отримання кредиту відповідачем не надано.

Враховуючи викладене з огляду не те, що умови кредитного договору відповідачем належним чином не виконано, кредит не погашений, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

На підставі ст.ст. 526, 625,1048, 1049,1054 ЦК України та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265-268, 274, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк», ЄДРПОУ: 14360080 заборгованість за кредитним договором від 25.11.2023 №ABH0CT34679715 у розмірі 42 866 (сорок дві тисячі вісімсот шістдесят шість) грн. 87 коп. та суму судового збору у розмірі 2422,40 грн..

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», ЄРДПОУ: 14360080 місцезнаходження: 49074, м. Дніпро, вул. Батумська, буд.11.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО