Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

11 червня 2025 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючої судді Черніцької І.М.

-за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

- сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (далі ТОВ «Бізнес позика») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту за №479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року в розмірі 90 608,68 грн, з яких: 33 000 сума прострочених платежів по тілу кредиту; 53 458,68 грн сума прострочених платежів по процентах; 4150 грн сума прострочених платежів за комісією.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 26 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено кредитний договір за №479142-КС-002, шляхом обміну електронними повідомленнями та підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Так, 26 квітня 2024 року ТОВ «Бізнес позика» направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір за №479142-КС-002 про надання кредиту. 26 квітня 2024 року відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №479142-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0874 на номер телефону, який боржником було введено/відправлено.

Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Бізнес позика» надало відповідачу кредит у сумі 33 000 грн шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача за № НОМЕР_1 . Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування.

Зазначив, що станом на даний час відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 14 листопада 2024 року заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за №479142-КС-002 становить 90 608,68 грн, з яких: 33 000 сума прострочених платежів по тілу кредиту; 53 458,68 грн сума прострочених платежів по процентах; 4150 грн сума прострочених платежів за комісією.

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 лютого 2025 року витребувано в Акціонерного товариства «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю, а саме: 1) чи випускалася банківська картка № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 ; 2) інформацію про рух коштів (виписку) по банківські картці № НОМЕР_1 , виданій на ім`я ОСОБА_1 за період з 26 квітня 2024 року по 04 березня 2025 року включно.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 березня 2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Попередньо подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечив проти заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом направлення рекомендованого повідомлення за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті Судової влади України. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав.

На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 26 квітня 2024 року позивач направив ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти Договір за №479142-КС-002 про надання кредиту та останній акцептував оферту щодо укладення вказаного договору про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Вказана заява про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти кредитний договорів підписана відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-0874.

26 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання кредиту за №479142-КС-002. Вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-0874.

Згідно умов кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у сумі 33 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначеним цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика» (п. 2.1).

Строк кредиту становить 16 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом 1,5%; знижена процентна ставка за кредитом 1,15890982% в день, комісія за надання кредиту 4950 грн, загальний розмір наданого кредиту 33 000 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 76 024,50 грн, загальні витрати за кредитом 43 024,50 грн, орієнтовна річна процентна ставка 23 456,38%, денна процентна ставка 23 456,38%, дата видачі кредиту 26 квітня 2024 року, дата повернення кредиту 16 серпня 2024 року (п. п. 2.3 2.13).

Кредитодавець зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1 договору, шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору (п. 3.1).

Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та Додатку №1 до договору (п. 3.2).

У пункті 3.2.3 сторони погодили графік здійснення позичальником чергових платежів за кредитом.

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту. Всі нараховані проценти за користування Кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів. Сторони погодили, що Кредитодавець за аналогією з порядком, визначеним в абз. 2 п. 1 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» надає Позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в Особистому кабінеті Позичальника (п. 3.2.4).

У розділі 8 договору зазначено реквізити електронного платіжного засобу відповідача НОМЕР_2 .

26 квітня 2024 року сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, згідно з умовами якого сума кредиту становить 33 000 грн, строк кредитування 113 днів (16 тижнів), знижена процентна ставка 423,00208430% річних, стандартна процентна ставка 547,5% річних, комісія за надання кредиту 4 950 грн, загальні витрати за кредитом 43 024, 50 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 76 024,50 грн, реальна річна процента ставка 23 456,38% річних. Вказаний паспорт підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-5486.

Згідно долученої позивачем анкети клієнта ОСОБА_1 , відповідач при зверненні до позивача з метою надання кредиту вказав номер банківської картки для перерахування коштів НОМЕР_1 .

Як слідує з інформаційної довідки від 14 листопада 2024 року, виданої ТОВ «Платежі онлайн», 26 квітня 2024 року було проведено транзакцію з переказу коштів в розмірі 33 000 грн на банківську картку «Privat Bank» № НОМЕР_3 хх-хххх-7533, призначення: перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_4 зг. до кредитного дог. №479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року.

Як вбачається з відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250224/100857-БТ від 05 березня 2025 року, банківська картка № НОМЕР_5 видана на ім`я ОСОБА_1 .

З виписки по рахунку ОСОБА_1 за карткою № НОМЕР_5 вбачається факт зарахування 26 квітня 2024 року на вказану картку грошових коштів у розмірі 33 000 грн.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за №479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року станом на 14 листопада 2024 року становить 90 608,68 грн, з яких: 33 000 сума прострочених платежів по тілу кредиту; 53 458,68 грн сума прострочених платежів по процентах; 4150 грн сума заборгованості за комісією.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Положеннями ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_2 підписано договір про надання кредиту за №463844-КС-001 та додаткову угоду за №1 до вказаного договору, шляхом підписання вказаних документів за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами.

В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до вимог абз. 1 ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно абз. абз. 1, 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»).

У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку укладено електронний договір про надання кредиту за №479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

В силу вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи встановлено, що 26 квітня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір про надання кредиту за №479142-КС-002, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 33 000 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на його банківську картку.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав умов договору та у встановлений строк коштів не повернув.

Вказані обставини підтверджуються наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом у гривні, з якого вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором за №479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року станом на 14 листопада 2024 року становить 90 608,68 грн, з яких: 33 000 сума прострочених платежів по тілу кредиту; 53 458,68 грн сума прострочених платежів по процентах; 4150 грн заборгованість за комісією.

Таким чином, позивач на праві кредитора вправі вимагати повернення суми кредиту, процентів та комісії від позичальника за договором про надання кредиту за №479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року.

Оскільки доказів належного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, яка надана суду та відповідачем не спростована, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення комісії за кредитним договором №479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року, суд зазначає наступне.

На думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісією, з огляду на наступне.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Враховуючи вищезазначене, положення кредитного договору №479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року про сплату позичальником на користь кредитодавця комісії суперечать положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а тому позовні вимоги про стягнення комісії не підлягають до задоволення.

Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (справа № 204/224/21 від 06 листопада 2023 року).

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що фактично отримані та використані відповідачем ОСОБА_1 , кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 в користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованості за договором про надання кредиту за №479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року у розмірі 86 458,68 грн, з яких: 33 000 заборгованість за тілом кредиту; 53 458,68 грн сума заборгованості за відсотками, оскільки позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення суми кредитних коштів, відсотків та комісії. Вказана сума відповідачем не спростована.

Окрім того, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 2312 грн (86 458,68* 2422,20 / 90 608,68), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258, 259, 263, 265, 268, 280-283, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором за № 479142-КС-002 від 26 квітня 2024 року у розмірі 86 458 (вісімдесят шість тисяч чотириста п`ятдесят вісім) гривень 68 коп, в тому числі: 33 000 грн заборгованість за тілом кредиту та 53458,68 грн заборгованість за відсотками.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 2312 грн судового збору.

Копію заочного рішення направити відповідачу протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» бульвар Лесі Українки, 26 офіс 411, м. Київ,

Відповідач: ОСОБА_1 . остання відома адреса місця реєстрації АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 23 червня 2025 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька