Провадження № 2/127/1949/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

03.07.2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Антонюка В. В.,

за участі секретаря судового засідання Бойчук Я. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Вінниця, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08.04.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 2 020 доларів США на строк до 15.04.2016.

Крім того, 10.11.2016 між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 5050 доларів США на строк до 15.11.2016.

Також, 20.12.2016 між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти в сумі 5835 доларів США на строк до 31.12.2016.

На підтвердження укладення вказаних договорів позики відповідачем було видано відповідні розписки.

Позивач зазначає, що станом на 15.03.2017 заборгованість відповідача перед позивачем становила 370 585, 43 грн.

Оскільки у встановлений у договорах строк відповідачем не було повернуто позивачу позичені кошти, позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2017 у справі № 127/1500/17, що набрало законної сили 01.11.2017, було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 370 585,40 грн., а також судові витрати в сумі 3 705,85 грн.

Однак, станом на лютий 2025 року вищевказане рішення Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення боргу за договорами позики все ще не виконане.

Так, відповідно до довідки Третього відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці від 06.02.2025 станом на 06.02.2025 залишок заборгованості за виконавчим документом по виконавчому провадженню № 76133305 становить 371 242, 78 грн.

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_2 вимог рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2017 у справі № 127/1500/17 про стягнення заборгованості протягом тривалого часу, з метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь інфляційні втрати і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме невиконання судового рішення про стягнення заборгованості. Крім того, просив стягнути понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 30.04.2025 року позовну заяву залишено без руху та позивачу визначено строк для усунення виявлених недоліків.

06.05.2025 року від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.05.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надіслання судових повісток на адресу реєстрації відповідача та через оголошення на офіційному сайті "Судова влада", про причини неявки суду не повідомив, правом надання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2017 у справі № 127/1500/17, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 370 585,40 грн., а також судові витрати в сумі 3 705,85 грн. Рішення набрало законної сили 01.11.2017 року. (а.с.4-5)

Відповідно до Довідки Третього відділу Державної виконавчої служби у м. Вінниці від 06.02.2025 за №8824, станом на 06.02.2025 залишок заборгованості за виконавчим документом по виконавчому провадженню № 76133305 становить 371 242, 78 грн.(а.с.6)

Відповідно до розрахунку заборгованості яка міститься в позовній заяві, інфляційні втрати за період з 01.11.2017 по 23.02.2022 складають 142 509,66 грн, 3 % річних 48 058,14 грн.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Право позивача вимагати від відповідача сплатити інфляційні втрати та 3% річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, за змістом частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) згідно статті 530 ЦК України.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 цього Кодексу врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, за змістом наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а становлять спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу належить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ними утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

Під час ухвалення рішення Вінницьким міським судом Вінницької області від 28.08.2017 у справі № 127/1500/17, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 370 585,40 грн., а також судові витрати в сумі 3 705,85 грн. Рішення набрало законної сили 01.11.2017 року.

Отже, з огляду на матеріали справи, ОСОБА_2 не виконав зобов`язання щодо повернення боргу за договором позики до даного часу, позивач має право на захист своїх майнових прав та інтересів та стягнення з відповідача, з урахуванням приписів ст. 625 ЦК України, інфляційних втрат у розмірі 142 509,66 грн та 3% річних у розмірі 48 058,14 грн за порушення виконання грошового зобов`язання, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 920,68 грн.

Керуючись статтями 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період прострочення з 01.11.2017 по 23.02.2022 інфляційні втрати в сумі 142 509 (сто сорок дві тисячі п`ятсот дев`ять) гривень 66 копійок та 3% річних в сумі 48 058 (сорок вісім тисяч п`ятдесят вісім) гривень 14 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 920,68 грн.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його складення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 03.07.2025 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: