Справа № 296/7190/25
УХВАЛА

про повернення матеріалів позовної заяви

"03" липня 2025 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївський О.П., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

30.06.2025 через підсистему «Електронний суд» Корольовському районному суду м. Житомира подано матеріали вказаної позовної заяви, де ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість за договором кредитної лінії № 429862358 від 09.09.2024 у розмірі 22 161,00 грн, сплачений у розмірі 2422,40 грн судовий збір та витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 30.06.2025, матеріали позовної заяви ТОВ «Таліон Плюс передані судді Сингаївському О.П.

Дослідивши матеріали позову, суддя вважає, що позовна заява підлягає поверненню заявникові виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатись до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Пунктом 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначено, що заява повертається у випадку коли її подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Статтею 131-2 Конституції України визначено, що виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Згідно ч. 2 ст. 15 ЦПК України, представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України, визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У випадках, визначених в ч. 2 ст. 60 ЦПК України, а саме: під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України, малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення та зменшення їх розміру, припинення стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто законом визначена категорія справ, в яких представництво може здійснюватися особою, яка діє за довіреністю.

Згідно ч. 3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності).

Позовна заява від імені ТОВ «Таліон Плюс» підписана кваліфікованим електронним підписом Томилко О.Б., на підтвердження повноважень якої як представника позивача, надано копії довіреностей в порядку передоручення № б/н від 14.12.2023 та 26.05.2025, витяг з ЄДР від 31.10.2023, копії свідоцтва про право Колінько А.В. на заняття адвокатською діяльністю, ордеру серії СВ № 1116266 від 02.12.2024 та договору про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024.

Зі змісту вказаних документів вбачається, ТОВ «Таліон Плюс» в особі керівника Патіюка Віталія Вікторовича, який діє на підставі Витягу з ЄДР від 31.10.2023, уповноважує керуючого партнера Адвокатського об`єднання «Ліга юридичних технологій та інов`цій» Колінько Альону Валеріївну представляти інтереси товариства в тому числі і у судах України, яка в свою чергу, уповноважила Томилко Оксану Борисівну представляти інтереси ТОВ «Таліон Плюс» у судах України.

Починаючи з 29.12.2019, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Процесуальні закони визначили, що представники сторін, третіх осіб, а також осіб, які за законом мають право звертатися до суду в інтересах інших, можуть діяти у судовому процесі або за правилами самопредставництва, або як власне представники. Останніми можуть бути: адвокати, законні представники, а у випадках, визначених у процесуальних законах, зокрема у малозначних справах, справах незначної складності, - інші особи (ст. 60 ЦПК України).

Повноваження саме цих представників підтверджують документи, визначені у ч. 1, 4 ст. 62 ЦПК України. Тому недостатнім для представництва юридичної особи є видана нею на ім`я одного з працівників довіреність.

Щодо надання клієнтом довіреності на ім`я адвокатського об`єднання, а не конкретно вказаного адвоката, слід зазначити наступне.

Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами, відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України. Закон не забороняє надання довіреності юридичній особі, якою є адвокатське об`єднання, однак і не скасовує обов`язок такого об`єднання на укладання договору про надання правничої допомоги з клієнтом.

В свою чергу, адвокат, який надає до суду в якості підтвердження власних повноважень, довіреність видану на ім`я адвокатського об`єднання може надати додаткові документи, які б підтверджували покладання обов`язків відповідного адвокатського об`єднання на конкретного адвоката.

Якщо такий адвокат входить до складу адвокатського об`єднання, достатнім є підтвердження такого факту, наприклад, інформацією з ЄРАУ.

Якщо адвокат не входить до складу адвокатського об`єднання, на ім`я якого надана довіреність, такі відносини між адвокатом та адвокатським об`єднанням можуть підтверджуватись відповідним договором.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», підставою надання правової допомоги є договір про надання правової (правничої) допомоги та враховуючи наведене роз`яснює, що довіреність є підтвердженням повноважень адвоката, у випадку, якщо вона надана на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги.

29.12.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», згідно з яким ч. 3 і 4 ст. 58 ЦПК України, ч. 3 та 4 ст. 56 ГПК України і ч. 3 та 4 ст. 55 КАС України виклали у новій редакції.

Згідно з пояснювальною запискою до законопроекту № 2261 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення в суді» від 15.10.2019, який 18.12.2019 ухвалили як Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення», право юридичної особи на особисте представництво у судах штатними працівниками скасувала реформа трьох процесуальних законів 2017 року, що негативно вплинуло на можливість юридичної особи здійснювати самопредставництво. Крім того, у кримінальному процесі зберіглася можливість реалізації права на самопредставництво юридичної особи її працівником (ч. 2 ст. 58 КПК України). Тому, ухвалюючи Закон № 390-IX, парламент поширив інститут самопредставництва юридичної особи в суді не тільки на її керівника або члена виконавчого органу, як це було, починаючи з 15.12.2017, але й на будь-яку іншу особу, уповноважену на це за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом).

Отже, з 29.12.2019 самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Вказаний висновок було викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 (справа № 303/4297/20).

У цьому випадку, підписуючи позовну заяву ТОВ «Таліон Плюс» до Слюсара М.В. про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії № 429862358 від 09.09.2024, Томилко О.Б. долучила до позовної заяви лише копію довіреності керуючого партнера Адвокатського об`єднання «Ліга юридичних технологій та інов`цій» Колінько А.В., натомість доказів, що на неї покладені обов`язки відповідного адвокатського об`єднання і вона як адвокат входить до його складу не додано, які б засвідчували наявність можливості діяти їй від імені позивача за правилами представництва.

Отже до позовної заяви не долучено доказів на підтвердження повноважень представника ТОВ «Таліон Плюс» Томилко О.Б.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

При цьому, Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом тому, що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави (рішення у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998, рішення у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001).

За викладених обставин, суддя встановив, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позовна заява ТОВ «Таліон Плюс» підлягає поверненню, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 13, 185, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду першої інстанції може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Житомирському апеляційному суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. П. Сингаївський