ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/891/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Караула О.А., за участю секретаря судового засідання Пелих І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами окремого провадження цивільну справуза заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересованими особами є: Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області та Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області,-

В С Т А Н О В И В:

05.06.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через свого представника адвоката Васильцову Ольгу Миколаївну звернувся заявник ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересованою особою є: Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області.

У заяві зазначено, що на підставі рішення Миколаївської селищної ради народних депутатів від 25.03.1999 року №5-5/ХХШ ОСОБА_2 для товарного сільськогосподарського виробництва була передана у власність земельна ділянка загальною площею 7,2819 га, що складається з ріллі - 6,2645 га та кормових угідь - 1,0174 га. Державним актом на право приватної власності на землю серія ДП, зареєстрованим в книзі записів державних актів за №86 від 19.05.1999 року, посвідчено право власності на земельну ділянку загальною площею 7,2819 га на території Миколаївської селищної ради Петриківського району за ОСОБА_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Постановою державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори від 19.05.2025 ОСОБА_1 відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку(пай) загальною площею 7,2819 га, розташовану на території Миколаївської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 .

Підставою відмови стало те, що з поданих документів вбачається невідповідність даних, зазначених в Державному акті на право приватної власності на землю прізвища та по-батькові власника до даних, зазначених у Свідоцтві про смерть - прізвищі та по-батькові спадкодавця. А саме, Державний акт виданий на ім`я « ОСОБА_2 », а свідоцтво про смерть видане, ОСОБА_2 ».

Окрім того, нотаріус зазначила, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області 18.03.2024 задоволено позов ОСОБА_1 та вирішено витребувати на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 6,2645 га із земельної ділянки Публічного акціонерного товариства «Дніпровець» загальною площею 37,3246 га, кадастровий номер :01:002:1535 та земельну ділянку площею 1,0174 га із земельної ділянки Публічного акціонерного товариства «Дніпровець» загальною площею 33,7321 га, кадастровий номер :01:001:0376. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровець» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 937.74грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 15 000, 00 грн.

Враховуючи викладене вище, встановлення факту належності правовстановлюючого документів необхідно заявниці для вступу у спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , через що виникла необхідність звернення до суду із даною заявою.

Представник пояснила, що ОСОБА_2 є матір`ю заявника ОСОБА_5 , яка у свою чергу 1971 році уклала шлюб із ОСОБА_6 , тож дружині присвоєне прізвище: ОСОБА_5 , що вона може підтвердити відповідними свідоцтвами.

28.05.2025 адвокату наданий лист Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в якому Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянуло адвокатський запит від 21.05.2025 № 21/05/2025-82 та в межах повноважень повідомлено наступне: за інформацією, наданою відділом № 1 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серія ДП від 20.07.1998 виданого колективному сільськогосподарському риболовецькому підприємству «Придніпровець», ОСОБА_2 зазначена у «Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» за № 189. Також згідно додатку до витягу з протоколу зборів уповноважених членів КСРП «Придніпровець» Петриківського району від 29.01.1999 ОСОБА_2 зазначена за № 243, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заявник пояснив, що отримати новий Державний акт з виправленим прізвищем неможливо, оскільки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права та їх обтяження на земельні ділянки реєструються у Державному реєстрі прав (ч. 1 ст. 5 Закону). Підтвердження права власності на земельну ділянку буде витяг із Державного реєстру прав на нерухоме майно, іншого порядку реєстрації права власності на земельну ділянку (в тому числі видачу Державних актів) чинне законодавство не передбачає..

Зауважено, що в даному випадку має застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. оскільки ОСОБА_2 померла до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тож, згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, -місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

ОСОБА_1 проживала і була зареєстрована на час смерті, разом із матір`ю ОСОБА_2 , що стверджується датою реєстрації місця проживання (прописки) від 16 лютого 1999р. згідно зі штампом у паспорті серії НОМЕР_1 , виданого Петриківським РВ УМВС у Дніпропетровській області 05.01.2000 року, прізвище, ім`я, по-батькові власника паспорта зазначено як « ОСОБА_1 ».

Тож, у даній справі встановлення факту не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

За наведеного заявник просить суд: становити юридичний факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документа - державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 19 травня 1999 року на ім`я ОСОБА_2 Миколаївською селищною радою Петриківського району Дніпропетровської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 86.

Ухвалою суду від 10.06.2025 відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 та постановлено справу розглядати в порядку окремого провадження.

Згодом, 16.06.2025 ухвалено залучити до участі у даній справі заінтересовану особу Обухівську селищну раду Дніпровського району Дніпропетровської області ().

Копії ухвал направлено учасникам справи.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, Васильцова О.М. надала до суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник заінтересованої особи Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник заінтересованої особи Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином; причини неявки суду невідомі.

Всебічно та повно дослідивши надані докази у справі, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Земельна ділянка розміром 7.2819 гектарів, що розташована на території Миколаївської селищної ради, яка передана для товарного сільськогосподарського виробництва, належить ОСОБА_2 , що підтверджено копією державного акту на право приватної власності на землю серія ДП виданого 19.05.1999 та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено запис за № 31 та виконкомом Курилівської селищної ради Петриківського району Дніпропетровської області видано свідоцтво про смерть НОМЕР_2 .

Постановою державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори, про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.05.2025 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_2 . Підставою відмови стало те, що спадкоємцем не надано оригіналу державного акту та витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку та її кадастровий номер, який необхідно для оформлення спадщини. Також, згідно даних державного земельного кадастру право власності на цю земельну ділянку зареєстровано на іншу юридичну особу.

Також, з поданих документів вбачається невідповідність даних, зазначених в Державному акті на право приватної власності на землю прізвища та по-батькові власника до даних, зазначених у Свідоцтві про смерть - прізвищі та по-батькові спадкодавця. А саме, Державний акт виданий на ім`я « ОСОБА_2 », а свідоцтво про смерть видане, ОСОБА_2 ».

З копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в сел. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області.

Також, на доказ зазначеного надано копію посвідки про народження НОМЕР_3 , виданої 15.09.1945 Куриловским сель.ЗАГС, з якого слідує, що ОСОБА_5 (зазначено на рос.мові) народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 ; батько: ОСОБА_11 (зазначено на рос.мові); мати: ОСОБА_12 (зазначено на рос.мові).

ОСОБА_13 (зазначено на рос.мові) та ОСОБА_5 (зазначено на рос.мові) одружились 09.01.1971. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище ОСОБА_5 , про що є копія свідоцтва про одруження НОМЕР_4 .

Додано копію відповіді начальника Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на адвокатський запит Васильцової О.В. з якого встановлено, що відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серія ДП від 20.07.1998 виданого колективному сільськогосподарському риболовецькому підприємству «Придніпровець», ОСОБА_2 зазначена у «Списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства» за № 189. У додатку до витягу з протоколу зборів уповноважених членів КСРП «Придніпровець» Петриківського району від 29.01.1999 ОСОБА_2 зазначена за № 243.

Додано копію Державного акту на право колективної власності на землю серія ДП від 20.07.1998 який видано колективному сільськогосподарському риболовецькому підприємству «Придніпровець» с. Курилівка Петриківського району Дніпропетровської області; та копію списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, де за п/п № 189 зазначено ОСОБА_2 ; копію виписки від 29.01.1999.

Розглядаючи заявлені вимоги суд виходив із наступного.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що відображає п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

Вирішуючи питання про достатність доказів, наданих заявником на підтвердження поданої ним вимоги, суд звертає увагу на те, що на сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Надані заявником докази разом у своїй сукупності дають можливість суду зробити висновок про наступне: з високою вірогідністю можна стверджувати, що фактично ОСОБА_2 , якій було видано державний акт на право приватної власності на землю та мати заявника ОСОБА_2 одна і та сама людина. А написання її прізвища та по-батькові по-різному сталося через запис даних іншою (російською) мовою та помилкою працівників.

Метою встановлення зазначених вище юридичних фактів є оформлення спадкових прав заявника після смерті матері.

За наведеного, заява підлягає задоволенню, шляхом встановлення факту належності ОСОБА_2 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 правовстановлюючого документа, а саме державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 19.05.1999 на ім`я ОСОБА_2 , як одній і тій самій особі.

Вирішуючи питання про судовий збір, суд виходить із наступного.

Заявником при подачі заяви до суду сплачено судовий збір у повному обсязі, тож суд вважає вірним витрати по сплаті судового збору залишити за заявником.

Керуючись статтями 293, 315, 316, 319 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

ЗаявуОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, де заінтересованими особами є: Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області та Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 правовстановлюючого документа, а саме Державного акту на право приватної власності на землю, серія ДП, виданого 19 травня 1999 року громадянину України ОСОБА_2 , та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 86.

Витрати по сплаті судового збору залишити за заявником.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ІН: НОМЕР_5 ; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа - Петриківська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області; код за ; місце розташування: пр. Петра Калнишевського, буд. 69, сел. Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Заінтересована особа - Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області; код за ; місце розташування: вул. центральна, буд. 35, сел. Обухівка Дніпровського району Дніпропетровської області.

Суддя О.А. Караул