№ 207/2121/24
№ 2/207/87/25
10 липня 2025 року Південний районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Подобєд О.К.
при секретарі Бакуліні І.С.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні,
Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні, яку згодом було уточнено.
В обґрунтування уточнених пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що вона є власником 7/10 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2023 року, зареєстроване в реєстрі за №1-134, посвідченого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Главчевою Л.В., зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Іншими співвласниками зазначеного будинку є: ОСОБА_3 є власником 1/10 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року; ОСОБА_4 є власником 1/10 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року; ОСОБА_5 є власником 1/10 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року. Відповідно до спадкової справи № 252/1996 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , у свідоцтві про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року, посвідченого завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., на підставі п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 01.01.2004 року та ст.529 Цивільного Кодексу України від 18.07.1963 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-1495 зазначено: «…спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/5 частини є його дружина громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ; 1/5 частини є його батько - громадянин України ОСОБА_9 ; 1/5 частини є його син гр. ОСОБА_10 ; 1/5 частини є його мати гр. ОСОБА_11 ; 1/5 є його син гр. ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 ЧАСТИНИ ЖИТЛОВОГО БУДИНКУ АДРЕСА_3 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 14.08.1990 року за реєстром №1-2984, зареєстрованого в комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації…». Просить позов задовольнити.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи.
Представник позивача Стребіж А.О. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 280 та відповідно до ч.1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він є сусідом позивачки ОСОБА_2 , яка мешкає в будинку АДРЕСА_2 . Зазначив, що ОСОБА_2 мешкає в зазначеному будинку тривалий час, а відповідачів він ніколи там не бачив.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивачки ОСОБА_2 , яка мешкає в будинку АДРЕСА_2 . Зазначила, що ОСОБА_2 мешкає в зазначеному будинку тривалий час, а відповідачів вона ніколи там не бачила.
Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником 7/10 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.02.2023 року, зареєстроване в реєстрі за №1-134, посвідченого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Главчевою Л.В., зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Іншими співвласниками зазначеного будинку є: ОСОБА_3 , який є власником 1/10 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року; ОСОБА_4 є власником 1/10 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року; ОСОБА_5 є власником 1/10 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року.
Відповідно до спадкової справи № 252/1996 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , у свідоцтві про право на спадщину за законом від 29.07.2021 року, посвідченого завідуючою Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г., на підставі п.4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 01.01.2004 року та ст.529 Цивільного Кодексу України від 18.07.1963 року та зареєстрованого в реєстрі за №2-1495 зазначено: «…спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна громадянина України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/5 частини є його дружина громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована: АДРЕСА_2 ; 1/5 частини є його батько - громадянин України ОСОБА_9 ; 1/5 частини є його син гр. ОСОБА_10 ; 1/5 частини є його мати гр. ОСОБА_11 ; 1/5 є його син гр. ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: 1/2 ЧАСТИНИ ЖИТЛОВОГО БУДИНКУ АДРЕСА_3 , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу посвідченого Другою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою 14.08.1990 року за реєстром №1-2984, зареєстрованого в комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації…».
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у статі 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановленому законом.
Згідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій статті 365 ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) в якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3), а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.
Річ є неподільною і не може бути виділена в натурі.
Поділ складаної нерухомої речі (житловий будинок АДРЕСА_2 ) на дві прості або складні нерухомі речі, або виділ 3/10 частки із спільної часткової власності з подальшою індивідуалізацією кожної з речей, як новостворених об`єктів нерухомого майна неможливі у фізичному та експлуатаційному сенсі. Виділ частки вищезазначеного житлового будинку у фінансовому сенсі можливий.
Доказом цього є Довідка за № 05/і від 18 січня 2024 року, надана Державним підприємством «Проектний інститут «Дніпродзержинськцивільпроект» в якій значиться, що поділ та виділ 3/10 частки з об`єкта нерухомого майна будинку під номером сімнадцять ( АДРЕСА_1 є неможливим.
Даний висновок здійснено виходячи з наступного: «Щодо відокремлення 3/10 частки нерухомого майна, що належить іншій особі. Нерухоме майно «Житловий будинок АДРЕСА_2 », що належить замовнику на праві спільної часткової власності, складається з житлових кімнат та допоміжних приміщень спільного користування. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України №488 від 12.05.2023 р. «ПОРЯДОК проведення технічної інвентаризації».
Згідно п. 152 Житлові будинки садибного типу, садові, дачні будинки можуть бути поділені, якщо вони складаються з двох або більше окремих будинків, які матимуть окремий вихід на вулицю. При цьому повинні утворитися самостійні об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять цілісні будинки з допоміжними господарськими будівлями.
Згідно п. 160 Визначення технічної можливості виділу частки з об`єкта нерухомого майна здійснюється щодо об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності. Виділ частки з об`єкта нерухомого майна можливий лише за умови поділу об`єкта нерухомого майна на дві або більше самостійних об`єкти нерухомого майна, які є відокремленими, мають окремий вихід на сходову клітку, коридор або вулицю. Якщо об`єкт нерухомого майна є неподільним, виділ не проводиться.
На момент технічного обстеження житловий будинок має одну вхідну групу. Не існує відокремленої частини будинку, яка могла би функціонувати автономно. На теперішній час, без проведення реконструкції (згідно ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» технічна можливість зробити окремі виходи на вулицю у межах 3/10 загальної площі повинна виконуватися по спеціально розробленому проекту, виконаного організацій, що має у своєму складі спеціаліста з відповідним кваліфікаційним сертифікатом), згідно чинного законодавства, об`єкт є неподільним.
Якщо об`єкт нерухомого майна є неподільним, виділ не проводиться.
Таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласників та членам їх сімей.
Так, з моменту відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до моменту подання позову до суду: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 жодного інтересу до спірного майна не виказували та навіть не користувались останнім.
У розумінні ч.2 ст.365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Наявність цієї імперативної умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення, адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою.
Виходячи з характерних властивостей спірного об`єкта нерухомого майна, відсутності технічної можливості виділення частки відповідачам в натурі, відсутності інтересу до спірної квартири, у сукупності із встановленими обставинами та виконання позивачем імперативних вимог ч.2 ст.365 ЦК України щодо внесення на депозитний рахунок суду коштів в забезпечення вимог, приводять суд до переконання про доведеність існування обставин, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України, які в своїй сукупності визначають можливість припинення права відповідачів на 3/10 частки у праві спільної сумісної власності домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , із визнанням права власності за позивачем.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про можливість задоволення пред`явлених вимог у повному обсязі.
Згідно зі ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», рішення суду після набрання ним законної сили є підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Керуючись ст.ст. 13, 81, 89, 133, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про припинення права власності на частку у спільному майні задовольнити повністю.
Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/10 частку в будинку під номером сімнадцять ( АДРЕСА_1 .
Припинити право власності ОСОБА_4 на 1/10 частку в будинку під номером сімнадцять ( АДРЕСА_1 .
Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/10 частку в будинку під номером сімнадцять ( АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 3/10 частки будинку під номером сімнадцять ( АДРЕСА_1 .
Судові витрати покласти на позивача.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Головуючий суддя О.К. Подобєд