УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року

м. Київ

справа № 461/9687/24

провадження № 61-7537ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 травня 2025 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Галицького районного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, у якій просила суд: поновити права стягувача у спосіб відшкодування збитків, завданих довготривалим порушенням прав стягувача боржником ФОП ОСОБА_2 невиконання зобов'язального правав сумі 1 400000, 00 грн; поновитиправа стягувача у спосіб відшкодування збитків, завданих довготривалим порушенням заінтересованою особою Галицьким ВДВСУ недотримання Конституції України, статей 1, 3, 18 Закону України «Про виконавче провадження» в сумі 4 000000, 00 грн.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 оскаржила її в апеляційному порядку.

Постановою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року скасовано.

Скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

ОСОБА_1 повторно оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції під час розгляду справи 15 квітня 2025 року не розглянув доводи, наведені в поданій нею раніше апеляційній скарзі. Просилаприйняти до розгляду її нову апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 14 травня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року.

17 червня 2025 року ОСОБА_3 засобами поштового зв'язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 травня 2025 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_3 обґрунтовує неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, заявник вказує, що оскаржуване судове рішення ухвалено без повного та всебічного з'ясування обставин справи. Також зазначає про неврахування судом того, що положення частини п'ятої статті 370 ЦПК України є вичерпним, тобто суд відмовляє у відкритті провадження за апеляційною скаргою, поданою відповідно до частини першої статті 370 ЦПК України, винятково, якщо суд розглянув у ній доводи під час апеляційного розгляду справи за апеляційною скаргою іншої особи.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

За приписами частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення апеляційної скарги цієї самої особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Суд апеляційної інстанції встановив, що ОСОБА_1 вже оскаржувала ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року та постановою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2025 року її апеляційну скаргу було задоволено частково, скасовано ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року, а скаргу ОСОБА_1 на неправомірні дії ФОП ОСОБА_2 та Галицького РВ ДВС у місті Львові Західного МУ МЮ залишено без розгляду.

Разом з тим, Львівський апеляційний суд в постанові від 15 квітня 2025 року роз'яснив ОСОБА_1 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

Врахувавши, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 подано на судове рішення, яке вже було скасовано в апеляційному порядку за наслідками розгляду її апеляційної скарги, подання апеляційних скарг однією і тією ж особою не передбачено процесуальним законом, а судом апеляційної інстанції вжерозглянуто наведені у ній доводи під час апеляційного розгляду справи, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 18 лютого 2025 року, яка подана 09 травня 2025 року.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають та зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що посилання суду апеляційної інстанціїна частину п'яту статті 370 ЦПК України на правильність висновків суду не вплинуло, а правильне по суті і законне рішення відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 394, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 14 травня 2025 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії та бездіяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та Галицького районного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко