Справа №460/2669/14-ц Головуючий у 1 інстанції:Швед Н.П.
Провадження №22-ц/811/1168/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретар: Чиж Л.М.,

за участі в судовому засіданні представниці позивача АТ «Українська залізниця» Кінцак С.Б., представниці відповідача ОСОБА_1 Медвідь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргоюАкціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Яворівського районного суду Львівської області в складі судді Швед Н.П. від 14 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Львівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування частини земельної ділянки із чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Львівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування частини земельної ділянки із чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою залишено без задоволення.

Вказане рішення оскаржило Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

В апеляційній скарзі просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов AT «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» повністю.

Вважають, що рішення є необґрунтованим, незаконним, прийнятим всупереч нормам матеріального права та з порушенням норм процесуального права, судом неправильно було встановлено обставини, що мають значення для справи, належним чином не досліджено та не враховано усні пояснення представника AT «Укрзалізниця» по суті позовних вимог.

Зазначають, що обставини набуття земельною ділянкою в межах смуги відведення лінії Львів-Яворів Львівської залізниці статусу державної форми власності і такої, що належить до земель залізничного транспорту, а саме до земель спеціального призначення, ґрунтуються на визначеному законом юридичному факті. Вважають, що суд безпідставно відкинув доводи скаржника про підтвердження права AT «Укрзалізниця» на постійне користування землями смуги відведення лінії Львів-Яворів Львівської залізниці в адміністративних межах Рясне-Руської сільської ради та визнав неналежним доказом долучений до матеріалів справи План смуги відведення, розробленим проектною організацією Дорпроект Південно-Західної залізниці у 1950 році. Зазначають, що державна реєстрація права власності та користування земельними ділянками є похідною від набуття особою цього права. Тобто наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено Законом. Зазначають, що Земельним кодексом Української РСР від 25 жовтня 1922 року, чинним на час набуття Скаржником права на користування земельною ділянкою (далі - ЗК УРСР), передбачалося, що землі, які знаходилися фактично у виключному віданні уповноважених органів (у тому числі Народного Комісаріату СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та за відсутності їхньої згоди можуть бути вилучені лише у спеціальному порядку. Разом з тим вимог щодо виготовлення та отримання державного акта законодавством не передбачалося, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі. Крім цього, зазначають, що ані у Земельному кодексі УРСР, ані у Земельному кодексі України, серед підстав припинення прав користування земельними ділянками не було такої підстави як не оформлення або не переоформлення раніше наданих прав. Звертають увагу, що оспорювана земельна ділянка у скаржника не вилучалася. Згоди на вилучення даної земельної ділянки чи заяви про відмову від права користування земельними ділянками скаржник не надавав, та про прийняття такого рішення скаржник не повідомлений. Крім цього, державна реєстрація права власності та користування земельними ділянками є похідною від набуття особою цього права. Тобто, наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його вже визначено Законом.

У судове засідання окрім представниці позивача АТ «Українська залізниця» Кінцак С.Б., представниці відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці позивача на підтримання апеляційної скарги, представниці відповідача в заперечення скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, заперечень, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, додаткових письмових пояснень представниці позивача, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи (їх представників) у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. 129 Конституції України, ст.ст. 15, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 7, 12, 13, 81, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК, ст.ст. 12, 81, 83, 92, 116, 152, 153, 189 ЗК України, ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», ст.5 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», та залишаючи позовні вимоги без задоволення, виходив з того, що на підтвердження права постійного користування землями смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» надано «План границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской ж.д. в админграницах Брюховического, Івано-Франковского и Яворовского районов Львовськой области от 0.0 км до 48,66 км», який був розроблений у 1950 році та копію акта обстеження земельної ділянки від 31.03.2014 року. З копії акта обстеження земельної ділянки, вбачається, що комісією в складі головного інженера відокремленого підрозділу "Підзамчіська дистанція колії" ДТГО Хонька Р.О., начальника сектора майнових та земельних ресурсів відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» Коханця Т.А., провідного інженера відділу земельних ресурсів служби з управління майновими та земельними ресурсами ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_3 , інженера-землевпорядника відокремленого підрозділу «Підзамчівська дистанція» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_4 , за участю голови Рясне-Руської сільської ради Смокоровської Е.П., спеціаліста-землевпорядника Рясне-Руської сільської ради Сухецького Є.М. та мешканців села Рясне-Руське ОСОБА_5 , ОСОБА_6 здійснено обстеження земельної ділянки в межах населеного пункту на території Рясне-Руської сільської ради, де виявлено, що на 4км+792м - 4км+817м з правої сторони за ходом кілометрів дільниці Рясне - Кар`єрна при ширині смуги відведення залізниці 60 м. від осі під`їзної колії, на відстані 25 м. від осі під`їзної колії, знаходиться присадибна ділянка за адресою с. Рясне-Руське, вул. Польова, 17, протяжністю 40 м. Яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЯ №437621, серія ЯЯ №568505 від 08.06.2005 року належить на праві власності ОСОБА_1 . На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду, самостійно виготовлену копію схеми накладки земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 на землі ДТГО Львівська залізниця на ділянці смуги відведення залізної дороги Львів-Івано-Франково в адміністративних межах населеного пункту (с.Рясне-Руське) на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області. З копії довідки складеної Відділом Держземагенства в Яворівському районі Львівської області № 816 від 05.02.2014 вбачається, що згідно форми 6-зем станом на 01.01.2014 за Дистанцією колії «Підзамче» (ПЧ-2) рахується у постійному користуванні земельна ділянка площею 10,8 га у Рясне-Руській сільській раді. Відокремлений підрозділ «Підзамчівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» сплачував земельний податок згідно декларації з плати за землю за земельну ділянку, площею 10,8 га, яка розташована на території Рясно-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області за 2013-2014 , що підтверджується довідкою №425 від 06.05.2014. Відповідно до листа заступника начальника залізниці з економічних питань Ю.К.Іщук від 04.09.2008 №206/ДНКМ-1 адресованого голові Рясне-Руської сільської ради Е.Смокоровській ДТГО «Львівська залізниця» просить надати дозвіл на виготовлення технічної документації землеустрою із складання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ДТГО «Львівська залізниця» в межах Рясне-Руської сільської ради. Як вбачається з повідомлення ВАТ «Кар`єроуправління» №6 від 05.022.2015 адресованого голові Рясне-Руської сільської ради Е.Смокоровській до Ясинецького кар`єру прокладена залізнична колія для ввезення будівельного піску. ВАТ «Кар`єроуправління» в подальшому планує продовжувати експлуатації колії. Згідно копії повідомлення заступника генерального директора В.О.Журовського ДАЗТ України «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 21.08.2014 в адміністративних межах Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області проходить під`їздна колія ВАТ «Кар`єроуправління», яка перебуває на балансі ВП «Підзамчівська дистанція колії»; інтенсивність руху цією колією залежить від обсягів замовлень ВАТ «Кар`єроуправління». Відповідно до копії повідомлення відділу Держземагенства в Яворівському районі Львівської області від 21.05.2014 адресованого у відповідь на адвокатський запит адвокату документи, які підтверджують право користування ДТГО «Львівська залізниця» земельною ділянкою на території Рясне-Руської сільської ради відсутні. Згідно повідомлення відділу Держземагенства в Яворівському районі Львівської області від 08.04.2015 №6-1321-0.2/1041/2-15 адресованого голові Рясне-Руської сільської ради Е.Смокоровській державні акти на право користування ДТГО «Львівська залізниця» не реєструвались і не видавались, межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) не встановлювались. Крім цього, з повідомлення ДТГО «Львівська залізниця» від 12.02.2015 №ПТ-6 слідує що через адміністративні межі с.Рясне-Руське Яворівського району проходить залізнична колія Рясне-Карєрна, яка в 2001 передана в розряд під`їздної. Зазначена ділянка колії до 1994 була частиною дільниці Рясне-Янів та пролягала в межах населених пунктів Кожичі, Домажир, Івано-Франокве. Ділянку колії від станціях кар`єрна демонтовано в 1993-1994. Відповідно до листа відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» №84 від 17.02.2015 в с.Рясне-Руська була розташована залізнична станція Кар`єрна, яка з березня 1994 закрита, як роздільний пункт разом з перегоном Кар`єрна-Янів-Львівський. Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №568505, виданого 08.06.2005 року, земельна ділянка, площею 0,0866 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить відповідачу ОСОБА_1 .. Державний акт, виданий на підставі рішення 10 сесії 4 скликання Рясно-Руської сільської ради №219 від 25.06.2004 року та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.05.464.00438. Дана земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0123 від А до Б межує із землями ОСОБА_1 , від Б до В із землями ОСОБА_7 , від В до Г із землями Львівської залізниці, від Г-А із землями ОСОБА_8 . Повноваження та порядок прийняття Рясне-Руською сільською радою оскаржуваного рішення було передбачено наступними нормами чинного на той час законодавства. Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №437627, виданого 08.06.2005 року, земельна ділянка, площею 0,0793 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та належить відповідачу ОСОБА_1 .. Державний акт, видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2000 року АВН №871646 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.05.464.00439. Земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0122 від А до Б межує із землями ОСОБА_8 , від Б до В із землями загального користування (вулиця), від В до Г із землями ОСОБА_7 , від Г-А із землями ОСОБА_1 .. Земельна ділянка набута у власність ОСОБА_1 за договором купівлі продажу від 22.09.2000 року укладеного між ОСОБА_9 та відповідачем ОСОБА_10 .. ОСОБА_9 володіла вказаною земельною ділянкою на підставі державного акту про право власності серії ІУ-ЛВ №040707 виданого Рясне-Руською сільською радою Яворівського району Львівської області 29.12.1995 року №1629. Право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за попереднім власником ОСОБА_9 на підставі рішення загальних зборів уповноважених колгоспу «Нове життя» від 14.04.1989 року. 06.02.1992 року ОСОБА_9 видано Акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель представником районного архітектора Киргизбаєвим Ю.А.. Згідно довідки ДП «Західний експертно-технічного центру Держпраці» від 21.10.2015 про візуальне обстеження під`їзної залізничної вітки Рясне- Кар`єрна експлуатація під`їзної залізничної колії категорично неможлива. 21.03.2008року ОСОБА_1 одержано висновки Управління земельних ресурсів у Яворівському районі «Про обмеження та обтяження на використання земельної ділянки»: №1824 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0123 та №1823 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0122, де зазначено, що вказані земельні ділянки не розміщені в охоронних зонах з особливим режимом використання земель і не мають наявних обмежень на використання. З акту від 12.10.2016р. щодо встановлення обмірів кілометражу залізничного полотна колишньої залізничної колії Львів-Яворів, що проходить через населений пункт с. Рясне-Руське, слідує що згідно «Плану границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской железной дороги от 0 км до 48.66 км 1950 года», по руху під`їзної колії «Рясне-Кар`єрна» на, що посилається ДТГО «Львівська залізниця» складеного комісією в складі уповноважених представників Рясне-Руської сільської ради за участю відповідача та інших жителів с. Рясне-Руська вбачається, що комісія дійшла висновку, що жоден позов, поданий ДТГО «Львівська залізниця» до Рясне-Руської сільської ради та мешканців с. Рясне-Руське не відповідає дійсності в частині місцезнаходження земельних ділянок. Зокрема, ДТГО «Львівська залізниця» у позовних заявах збільшила кілометраж приблизно на 70-80 метрів. Межа закінчується між Рясне-Руською сільською радою та Домажирською сільською радою (середина моста на Бірки це 4990 м. 87 см.). 12.10.2016р. комісією в складі уповноважених представників Рясне-Руської сільської ради за участю відповідача та інших жителів с. Рясне-Руська було проведено візуальне обстеження технічного стану залізничного полотна під`їзної колії «Рясне-Кар`єрна», що проходить через населений пункт с. Рясне-Руське з 3000 м по 4990 м 87 см (середина моста на Бірки) про, що складено відповідний акт. Аналізуючи вказане вище суд приходить до висновку, що під час обстеження земельної ділянки, за результатом якого було складено акт від 31.03.2015 р. копію якого додано позивачем до позову, представники Підзамчівської дистанції колії керувались Планом смуги відведення, хоча на цей момент лінії Львів-Яворів, яка позначена у цьому Плані смуги відведення, не існувало та не існує на даний час, оскільки, частину лінії Львів-Яворів, а саме, ділянку колії від станції Кар`єрна до станції Янів було демонтовано в 1993-1994р.р., а залізничну колію Рясне-Кар`єрна, яка проходить через адміністративні межі с. Рясне-Руське Яворівського району, в 2001 році було переведено в розряд під`їздної. Досліджуючи копію Плану смуги відведення суд зазначає, що на такому містяться позначення «земельна ділянка», однак, із цієї копії Плану смуги відведення жодним чином не вбачається, де саме знаходиться спірна земельна ділянка, яка її площа, розміри і що саме ця земельна ділянка належить відповідачу, а також, що саме в цьому місці смуга відведення залізниці становить 80 м. Даний План смуги відведення не містить умовного позначення ширини смуги відведення залізниці, відсутні позначення відстані та одиниці виміру відстані, що спростовує твердження позивача про те, що ширина смуги відведення залізниці щодо спірної земельної ділянки становить 80 метрів. Крім цього, суд оцінював критично розбіжності в обгрунтуваннях позивача щодо ширини смуги відведення колії, так, в позовній заяві (стр. 5 абз. 2) позивач зазначає що на даній ділянці колії ширина смуги відведення залізниці становить 80 м від осі колії, в той час як в акті обстеження від 31.03.2014 року (абз. 2) зазначено що ширина смуги відведення на даній ділянці колії становить 60 м від осі під`їздної колії. Наданий позивачем план План смуги відведення, не містить належних доказів затвердження такого. Посилання Позивача на «Инструкцию о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», яку затверджено 30.01.1963 Міністерством шляхів сполучення СРСР; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», яке затверджено постановою Ради Міністрів СРСР від 27.01.1962 №83, Положення про землі транспорту, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 08.01.1981 №24, є також безпідставними, оскільки, на момент виготовлення у 1950 році Плану смуги відведення даних нормативно-правових актів не існувало, а за загальним правилом, нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Щодо накладення меж земельних ділянок, то до матеріалів позовної заяви долучено лише копію «Плану границ полоси отвода линии Львов-Яворов Львовской железной дороги» на одній із сторінок якої механічним способом нанесено невідому позначку квадратної форми із позначенням «земельна ділянка». Суд зазначав, що надана позивачем схема накладки земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 на землі ДТГО Львівська залізниця на ділянці Львів-Івано-Франково в адміністративних межах населеного пункту (с.Рясне-Руське) на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району не місить дати складення такої схеми, відсутнє прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка підписала цю схему. Окрім цього, суду не надано достатніх належних та допустимих доказів того, що саме відповідач облаштував сітчасту огорожу. Інших достатніх належних та допустимих доказів накладки земельної ділянки ОСОБА_1 на землі ДТГО «Львівська залізниця» суду не надано. Позивач без залучення уповноваженого суб`єкта встановив, що спірна земельна ділянка була самовільно занята. Із клопотанням про призначення експертизи у справі АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії Львівська залізниця до суду не зверталося. Вищевказане свідчить про те, що відповідачем-фізичною особою жодним чином не порушено прав позивача, а позивачем належно не обґрунтовано позовні вимоги та не надано відповідних доказів, що їх підтверджують. Крім цього, позивачем не доведено порушення Рясне-Руською сільською Яворівського району Львівської області норм законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення та не наведено належного обгрунтування для визнання договору купівлі-продажу недійсним. Що стосується долученої до позовної заяви копії довідки про сплату земельного податку Відокремленим підрозділом «Підзамчівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» за земельну ділянку загальною площею 10,8 га, то слід зазначити, що в ході дослідження представлених позивачем доказів не було встановлено, в яких саме межах знаходиться земельна ділянка площею 10,8 га за яку позивач сплачує земельний податок, та чи вона територіально включає в себе спірну земельну ділянку. Будь-яких доказів для з`ясування даного питання суду представлено не було. Досліджуючи Акт обстеження земельної ділянки від 31.03.2014 у сукупності з іншими доказами, то слід зазначити, що позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують повноваження осіб, які виступали підписантами Акту обстеження земельної ділянки та доказів, що такі є працівниками ДТГО «Львівська залізниця», та їх підписи не скріплені печаткою. У акті відсутні підписи голови Рясне-Руської сільської ради, спеціаліста-землевпорядника та жителів села. Вказаний Акт обстеження земельної ділянки також не є доказом, який безсумнівно підтверджує перетин меж (накладення) земельних ділянок. Посилання позивача на те, що земельна ділянки, яка перебуває у власності відповідача-фізичної особи, знаходиться в смузі відведення залізниці є безпідставним та необґрунтованим. Як і твердження позивача про те, що відповідач самовільно без будь - яких правових підстав розмістив сітчасту огорожу на земельній ділянці смуги відведення залізниці. Не підтверджено достатніми належними та допустимими доказами те що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , перебуває в законному користуванні ОСОБА_1 , як присадибна ділянка для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка для будівництва житлового будинку. Враховуючи наведене, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, того що право АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" порушено, оскільки, для таких висновків мають бути надані належні і допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме спірна земельна ділянка перебувала у користуванні позивача, де проходить її межа, чи порушена межа цієї земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста. Однак, позивач без залучення уповноваженого суб`єкта самостійно встановив, що частина земельних ділянок ОСОБА_1 накладається на землі смуги відведення залізниці. Отже, з усього вищевказаного вбачається, що відповідачем жодним чином не порушено прав позивача, а позивачем належно не обґрунтовано позовні вимоги та не надано відповідних доказів, що їх підтверджують. Матеріали справи підтверджують, що у позивача відсутні належним чином оформлені документи на землі транспорту на території села Рясне-Руське Яворівського району Львівської області, із урахуванням того факту, що частину лінії Львів-Яворів, а саме ділянку колії від станції Кар`єрна до станції Янів було демонтовано в 1993-1994р.р., а залізничну колію Рясне-Кар`єрна, яка проходить через адміністративні межі с. Рясне-Руське Яворівського району, в 2001 році було переведено в розряд під`їзної. Суд звертав увагу, що наявний у позивача План смуги відведення стосується лінії Львів-Яворів якої станом на сьогодні фактично, як це передбачено даним Планом смуги відведення, уже не має, а тому не може заслуговувати на увагу посилання позивача у позовній заяві на те, що спірна земельна ділянка входить в смугу відведення залізниці ширина якої на даній ділянці становить 80 м від осі колії. За таких обставин наявність чи відсутність у землекористувача документів на користування земельною ділянкою не змінює її правового статусу, оскільки його уже визначено законом. Враховуючи зазначене наявність чи відсутність у АТ «Українська залізниця» документів, які засвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту. Разом із тим при вирішенні питання чи відносяться належні ОСОБА_1 земельні ділянки до земель залізничного транспорту або чи накладається частина цієї ділянки на землі залізниці суди з урахуванням положень частини першої статті 23 Закону України «Про транспорт» та статті 68 ЗК України мають на підставі поданих сторонами доказів перевірити який саме правовий статус має спірна земельна ділянка, чи відноситься вона до смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. При зверненні з позовом позивач посилався на те, що на частині смуги відведення виявлено перетин (накладення) земельної ділянки ОСОБА_1 , яка накладається на смугу відведення. Суд звертав увагу, що в матеріалах даної справи відсутні докази на підтвердження, що право АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» порушено, оскільки для таких висновків мають бути надані належні і допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у користуванні позивача, де проходить її межа, чи порушена межа цієї земельної ділянки ОСОБА_1 . Копії акту комісії позивача по обстеженні земельної ділянки від 31.03.2014 р., План смуги відведення не є доказами, які достовірно свідчать про те, що смуга відведення, яка перебуває у користуванні АТ «Українська залізниця», має перетин (накладення) із земельними ділянками ОСОБА_1 . Також суд зазначав, що наявність чи відсутність у АТ «Українська залізниця» документів, які посвідчують право на користування земельними ділянками у разі їх відведення як земель залізничного транспорту не змінює їх правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту, проте, наведені вище положення законів та висновки суду не звільняють позивача від доказування того, що спірна земельна ділянка належить саме до земель залізничного транспорту, чого у даному спорі, з урахуванням встановлених судом обставин та досліджених доказів, позивачем зроблено не було. Судом не надавалась правова оцінка щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав, оскільки судом встановлено відсутність порушеного права позивача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Аналогічний висновок міститься в постанові ВС від 22.03.2023 року у справі № 509/5080/18. Разом з тим, щодо клопотання про застосування до позовних вимог строків позовної давності та відмови в задоволенні позовних вимог з підстав пропущення строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його необгрунтованістю, відповідно і немає підстав для розгляду клопотання про застосування строків позовної давності. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для відмови у задоволенні позовних вимог Позивача.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, доводи ж скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

У серпні 2014 року Державне територіально-галузеве об`єднання «Львівська залізниця» звернулось в суд з позовом до Львівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування частини земельної ділянки із чужого незаконного володіння та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, у якому просило:

- визнати незаконним та скасувати рішення Рясне Руської сільської ради від 25.06.2004 № 219.

- скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 загальною площею 0,0866га, яка була передана йому у приватну власність на підставі рішення Рясне - Руської сільської ради від 25.06.2004 № 219.

- визнати недійсним договір купівлі продажу земельної ділянки АВН № 871646 від 22.09.2000, згідно якого ОСОБА_1 набув земельну ділянку за кадастровим номером :04:001:0122;

- витребувати від ОСОБА_1 земельну ділянку за кадастровим номером :04:001:0122 площею 0.0793 га, що перетинається із смугою відведення залізниці.

- зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», а саме звільнити зайняту земельну ділянку в межах Рясне Руської сільської ради на 3км+792м-4км+817м дільниці Рясне-Кар`єрна та демонтувати сітчасту огорожу, яка розміщена на цій земельній ділянці.

В обґрунтування позову зазначали, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на право постійного користування землями смуги відведення в межах та за межами населених пунктів Львівської області Державним територіально - галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» (далі Залізниця) укладено договір із Командитним товариством Науково впроваджувальною фірмою «Нові технології» (далі КТ НВФ «Нові технології») від 27.06.2008 №Л/П-08838/НЮ. Зазначало, що КТ НВФ «Нові технології» під час виконання робіт з інвентаризації землі та оформлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками Залізниці в адміністративних межах Рясне Руської сільської ради Яворівського району Львівської області виявило, що частина земельної ділянки, якою користується Залізниця на 4 км+792м-4км+817м дільниці Рясне - Кар`єрна, була передана у власність ОСОБА_1 , що підтверджується схемою «накладки» земельних ділянок на землі Залізниці на ділянці Львів Івано-Франково в межах населеного пункту (с. Рясне - Руське) на території Рясне Руської сільської ради Яворівського району (виготовлено КТ НВФ «Нові технології»), одна з яких передана йому на підставі рішення від 25.06.2004 № 219 Рясне Руської сільської ради Яворівського району Львівської області згідно якого проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку та видано йому державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЯ № 598865, інша земельна ділянка на яку видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА №437627 набута ним у власність згідно до договору купівлі- продажу земельної ділянки від 22.09.2000 АВН №871646. Крім того, згадані вище земельні ділянки огороджені сітчастою огорожею. Зазначають, що договір купівлі-продажу від 22.09.2000 ABH №87164, за яким відповідач купив земельну ділянку площею 0,0793 га теж підлягає визнанню недійсними, так як у попереднього власника ОСОБА_9 земельної ділянки не виникло на неї права власності, оскільки дані землі за цільовим призначенням є землями транспорту та належать державі. Про те, що спірна земельна ділянка була зайнята об`єктами залізничної інфраструктури на момент чинності Положення «Про землі, надані транспорту» свідчив «План границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской железной дороги», який було виготовлено у 1950 році і який відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» є містобудівною документацією, яка є основою, зокрема, для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації та вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. З врахуванням діючих у зазначений період норм Земельного кодексу УРСР від 25.10.1922, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених Постановою ЦВК СРСР від 1928 року, усі землі, які знаходилися фактично у виключному віданні уповноважених органів (в тому числі Народного Комісаріату СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та, за відсутності їх згоди, можуть бути вилучені лише у спеціальному порядку. При цьому землі транспорту (зокрема землі залізниць) відносилися до земель спеціального призначення щодо яких був встановлений спеціальний порядок відводу, реєстрації землекористування та вилучення земельних ділянок. Звертає увагу, що відповідно до наведеного вище законодавства, яке діяло на момент виникнення в 1950 році права Залізниці на землі смуги відведення в адміністративних межах Рясне Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до п.п.54,55 Общих начал землепользования и землеустройства (Постанова ЦИК СССР 15.12.1928). Всупереч зазначеному, частина земельної ділянки смуги відведення Залізниці без попереднього їх вилучення була передана згідно рішення Рясне Руської сільської ради Яворівського району Львівської області у власність ОСОБА_1 , огороджена ОСОБА_1 за допомогою сітчастої огорожі і який на цій частині земельної ділянки в даний час веде господарство у безпосередній близькості до залізничного полотна, що підтверджується Актом обстеження земельної ділянки від 31.03.2014, в той час як ширина смуги відведення на даній ділянці становить 80 м від осі колії, згідно затвердженого Плану смуги відведення. Крім того, за Залізницею як землекористувачем обліковується площа в формі 6-зем саме на підставі зазначеного вище плану смуги відведення, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства в Яворівському районі Львівської області від 05.02.2014 № 816 та довідкою відокремленого підрозділу «Підзамчівська дистанція колії» від 06.05.2014 № 425.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 06.04.2021 року залучено до участі в розгляді справи в якості відповідача Львівську міську раду.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 15.07.2022 року замінено позивача регіональну філію «Львівська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на належного позивача регіональну філію «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця».

Відповідно до ч.1 ст.84 ЗК України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до пункту «б» ч.4 ст.84 ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під державними залізницями, об`єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт» землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до Земельного кодексу України та Закону України «Про транспорт».

До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Відповідно до п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону про регулювання земельних відносин.

Згідно ст.12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. б) ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно п. а) ч.2 ст. 83 Земельного кодексу України передбачено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності.

Відповідно до ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України передбачено, що самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України №459/2011 від 13.04.2011р., яке було чинне на момент складання акту обстеження від 31.03.2014р., Державна інспекція сільського господарства України (далі Положення про Держсільгоспінспекцію України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України (далі - Міністр), входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Пунктом 6 Положення про Держсільгоспінспекцію України передбачено, що Держсільгоспінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи - державні інспекції сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах.

Повноваження Держсільгоспінспекції України на території Львівської області здійснює Державна інспекція сільського господарства в Львівській області.

Відповідно до абзацу 6 підпункту 1 пункту 4 Положення про Держсільгоспінспекцію України, Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю.

Відповідно абзацу 1 пункту 5 Положення про Держсільгоспінспекцію України Держсільгоспінспекція України та її посадові особи в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок, протоколи про адміністративні правопорушення та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, давати обов`язкові для виконання приписи (розпорядження), а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок для притягнення винних осіб до відповідальності.

Статтями 1, 4 Положення «Про землі, надані транспорту», затвердженого 07 лютого 1933 року Постановою Центрального виконавчого комітету СРСР № 58 і Ради народних комісарів СРСР № 50, передбачалося, що землями, наданими транспорту (в тому числі - і залізничному), визнавалися землі, зайняті залізничними шляхами та іншими об`єктами залізничної інфраструктури.

Вказане Положення діяло до набрання чинності Постанови Ради Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року № 24 «Про затвердження Положення про землі, надані транспорту».

Земельним кодексом Української РСР від 25 жовтня 1922 року передбачалося, що землі, які знаходилися фактично у виключному віданні уповноважених органів (у тому числі НК СРСР шляхів сполучення), рахуються закріпленими за ними та за відсутності їхньої згоди можуть бути вилучені лише у спеціальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи та сторонами не оспорено та не спростовано, на підтвердження права постійного користування землями смуги відведення ДТГО «Львівська залізниця» позивачем надано «План границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской ж.д. в админграницах Брюховического, Івано-Франковского и Яворовского районов Львовськой области от 0.0 км до 48,66 км», який був розроблений у 1950 році та копію акта обстеження земельної ділянки від 31.03.2014 року.

З копії акта обстеження земельної ділянки, вбачається, що комісією в складі головного інженера відокремленого підрозділу "Підзамчіська дистанція колії" ДТГО Хонька Р.О., начальника сектора майнових та земельних ресурсів відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» Коханця Т.А., провідного інженера відділу земельних ресурсів служби з управління майновими та земельними ресурсами ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_3 , інженера-землевпорядника відокремленого підрозділу «Підзамчівська дистанція» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_4 , за участю голови Рясне-Руської сільської ради Смокоровської Е.П., спеціаліста-землевпорядника Рясне-Руської сільської ради Сухецького Є.М. та мешканців села Рясне-Руське ОСОБА_5 , ОСОБА_6 здійснено обстеження земельної ділянки в межах населеного пункту на території Рясне-Руської сільської ради, де виявлено, що на 4км+792м - 4км+817м з правої сторони за ходом кілометрів дільниці Рясне - Кар`єрна при ширині смуги відведення залізниці 60 м. від осі під`їзної колії, на відстані 25 м. від осі під`їзної колії, знаходиться присадибна ділянка за адресою с. Рясне-Руське, вул. Польова, 17, протяжністю 40 м. Яка відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЯ №437621, серія ЯЯ №568505 від 08.06.2005 року належить на праві власності ОСОБА_1 .

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду, самостійно виготовлену копію схеми накладки земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 на землі ДТГО Львівська залізниця на ділянці смуги відведення залізної дороги Львів-Івано-Франково в адміністративних межах населеного пункту (с.Рясне-Руське) на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

З копії довідки складеної Відділом Держземагенства в Яворівському районі Львівської області № 816 від 05.02.2014 вбачається, що згідно форми 6-зем станом на 01.01.2014 за Дистанцією колії «Підзамче» (ПЧ-2) рахується у постійному користуванні земельна ділянка площею 10,8 га у Рясне-Руській сільській раді.

Відокремлений підрозділ «Підзамчівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» сплачував земельний податок згідно декларації з плати за землю за земельну ділянку, площею 10,8 га, яка розташована на території Рясно-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області за 2013-2014, що підтверджується довідкою №425 від 06.05.2014.

Відповідно до листа заступника начальника залізниці з економічних питань Ю.К.Іщук від 04.09.2008 №206/ДНКМ-1 адресованого голові Рясне-Руської сільської ради Е.Смокоровській ДТГО «Львівська залізниця» просить надати дозвіл на виготовлення технічної документації землеустрою із складання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою ДТГО «Львівська залізниця» в межах Рясне-Руської сільської ради.

Як вбачається з повідомлення ВАТ «Кар`єроуправління» №6 від 05.022.2015 адресованого голові Рясне-Руської сільської ради Е.Смокоровській до Ясинецького кар`єру прокладена залізнична колія для ввезення будівельного піску. ВАТ «Кар`єроуправління» в подальшому планує продовжувати експлуатації колії.

Згідно копії повідомлення заступника генерального директора В.О.Журовського ДАЗТ України «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» від 21.08.2014 в адміністративних межах Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області проходить під`їздна колія ВАТ «Кар`єроуправління», яка перебуває на балансі ВП «Підзамчівська дистанція колії»; інтенсивність руху цією колією залежить від обсягів замовлень ВАТ «Кар`єроуправління».

Відповідно до копії повідомлення відділу Держземагенства в Яворівському районі Львівської області від 21.05.2014 адресованого у відповідь на адвокатський запит адвокату документи, які підтверджують право користування ДТГО «Львівська залізниця» земельною ділянкою на території Рясне-Руської сільської ради відсутні.

Згідно повідомлення відділу Держземагенства в Яворівському районі Львівської області від 08.04.2015 №6-1321-0.2/1041/2-15 адресованого голові Рясне-Руської сільської ради Е.Смокоровській державні акти на право користування ДТГО «Львівська залізниця» не реєструвались і не видавались, межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) не встановлювались.

Крім цього, з повідомлення ДТГО «Львівська залізниця» від 12.02.2015 №ПТ-6 слідує що через адміністративні межі с.Рясне-Руське Яворівського району проходить залізнична колія Рясне-Карєрна, яка в 2001 передана в розряд під`їздної. Зазначена ділянка колії до 1994 була частиною дільниці Рясне-Янів та пролягала в межах населених пунктів Кожичі, Домажир, Івано-Франокве. Ділянку колії від станціях кар`єрна демонтовано в 1993-1994.

Відповідно до листа відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» №84 від 17.02.2015 в с.Рясне-Руська була розташована залізнична станція Кар`єрна, яка з березня 1994 закрита, як роздільний пункт разом з перегоном Кар`єрна-Янів-Львівський.

Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №568505, виданого 08.06.2005 року, земельна ділянка, площею 0,0866 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , належить відповідачу ОСОБА_1 .. Державний акт, виданий на підставі рішення 10 сесії 4 скликання Рясно-Руської сільської ради №219 від 25.06.2004 року та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.05.464.00438. Дана земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0123 від А до Б межує із землями ОСОБА_1 , від Б до В із землями ОСОБА_7 , від В до Г із землями Львівської залізниці, від Г-А із землями ОСОБА_8 .

Згідно копії Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯА №437627, виданого 08.06.2005 року, земельна ділянка, площею 0,0793 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , та належить відповідачу ОСОБА_1 .. Державний акт, видано на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.09.2000 року АВН №871646 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01.05.464.00439. Земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0122 від А до Б межує із землями ОСОБА_8 , від Б до В із землями загального користування (вулиця), від В до Г із землями ОСОБА_7 , від Г-А із землями ОСОБА_1 .

Земельна ділянка набута у власність ОСОБА_1 за договором купівлі продажу від 22.09.2000 року укладеного між ОСОБА_9 та відповідачем ОСОБА_11 володіла вказаною земельною ділянкою на підставі державного акту про право власності серії ІУ-ЛВ №040707 виданого Рясне-Руською сільською радою Яворівського району Львівської області 29.12.1995 року №1629.

Право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за попереднім власником ОСОБА_9 на підставі рішення загальних зборів уповноважених колгоспу «Нове життя» від 14.04.1989 року. 06.02.1992 року ОСОБА_9 видано Акт виносу в натурі меж земельної ділянки і розбивки будівель представником районного архітектора Киргизбаєвим Ю.А..

Згідно довідки ДП «Західний експертно-технічного центру Держпраці» від 21.10.2015 про візуальне обстеження під`їзної залізничної вітки Рясне- Кар`єрна експлуатація під`їзної залізничної колії категорично неможлива.

21.03.2008 року ОСОБА_1 одержано висновки Управління земельних ресурсів у Яворівському районі «Про обмеження та обтяження на використання земельної ділянки»: №1824 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0123 та №1823 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0122, де зазначено, що вказані земельні ділянки не розміщені в охоронних зонах з особливим режимом використання земель і не мають наявних обмежень на використання.

З акту від 12.10.2016р. щодо встановлення обмірів кілометражу залізничного полотна колишньої залізничної колії Львів-Яворів, що проходить через населений пункт с. Рясне-Руське, слідує що згідно «Плану границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской железной дороги от 0 км до 48.66 км 1950 года», по руху під`їзної колії «Рясне-Кар`єрна» на, що посилається ДТГО «Львівська залізниця» складеного комісією в складі уповноважених представників Рясне-Руської сільської ради за участю відповідача та інших жителів с. Рясне-Руська вбачається, що комісія дійшла висновку, що жоден позов, поданий ДТГО «Львівська залізниця» до Рясне-Руської сільської ради та мешканців с. Рясне-Руське не відповідає дійсності в частині місцезнаходження земельних ділянок. Зокрема, ДТГО «Львівська залізниця» у позовних заявах збільшила кілометраж приблизно на 70-80 метрів. Межа закінчується між Рясне-Руською сільською радою та Домажирською сільською радою (середина моста на Бірки це 4990 м. 87 см.).

12.10.2016р. комісією в складі уповноважених представників Рясне-Руської сільської ради за участю відповідача та інших жителів с. Рясне-Руська було проведено візуальне обстеження технічного стану залізничного полотна під`їзної колії «Рясне-Кар`єрна», що проходить через населений пункт с. Рясне-Руське з 3000 м по 4990 м 87 см (середина моста на Бірки) про, що складено відповідний акт.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (статті 15, 16 ЦК України).

Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором [пункти 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс19)].

Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 68)].

Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними [постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40)].

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина перша статті 13 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55) та ін.).

Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин.

Вважаючи, що земельна ділянка, яка знаходиться у постійному користуванні АТ «Укрзалізниця», частково накладається на земельні ділянки, надані у власність ОСОБА_1 , АТ «Укрзалізниця» пред`явила даний позов у якому, зокрема, просила: про визнання недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради від 25.06.2004 №219; про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 загальною площею 0,0866га, яка була передана йому у приватну власність на підставі рішення Рясне-Руської сільської ради від 25.06.2004 № 219, а також просить визнати недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки АВН № 871646 від 22.09.2000, згідно якого ОСОБА_1 набув земельну ділянку за кадастровим номером :04:001:0122.

Усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21, пункт 180; від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18, пункт 143).

Оскаржуване рішення Рясне-Руської сільської ради від 25.06.2004 №219 вичерпало свою дію виконанням. Визнання цього рішення недійсним не поновить порушене право або законний інтерес позивача.

Крім того, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Цей підхід у судовій практиці також є усталеним [див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 83), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 (пункт 53)]. Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia «суд знає закони». Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення [постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21 (пункт 181)].

Отже, у такій категорії спорів позивач може, зокрема, обґрунтовувати свій позов протиправністю рішення органу місцевого самоврядування, відповідно до якого відповідачу було передано частину земельної ділянки, яка накладається на смугу відведення залізниці. Натомість суд має надати оцінку відповідному рішенню органу місцевого самоврядування в мотивувальній частині судового рішення.

Щодо вимог про скасування державної реєстрації та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, то у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача.

Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право.

Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майна. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив [див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (пункти 7376), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148151, 153, 154, 167, 168)].

Також потрібно врахувати, що до 01.01.2013 державна реєстрація земельних ділянок, які передавались у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки.

З 01.01.2013 у зв`язку з набранням чинності Законом України від 07.07.2011 № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і далі, якщо не вказано зворотнє, у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За такого правового регулювання визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку не вирішить спір про право, так само не вирішить і питання про захист прав та інтересів позивача. Натомість внаслідок задоволення віндикаційного позову вирішується спір про право, рішення суду є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене позовні вимоги про визнання недійсними рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки не приведуть до відновлення порушених прав та інтересів позивача.

Близькі за змістом висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23).

Натомість вимога про витребування від ОСОБА_1 однієї із належних йому земельних ділянок, а саме земельної ділянки за кадастровим номером :04:001:0122 площею 0.0793 га, є належним способом захисту в розумінні правових висновків Верховного Суду.

Однак належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів того, що вона перетинається із смугою відведення та в яких саме частині, конфігурації та межах, позивачем не надано та відповідно судами обох інстанцій не здобуто, про що детально вказав суд першої інстанції та по суті аргументи апелянта стосовно цього належно проаналізовані судом першої інстанції, про що йшлося.

Так, зокрема, судом першої інстанції правильно вказано, що надана позивачем схема накладення земельної ділянки відповідача ОСОБА_1 на землі ДТГО Львівська залізниця на ділянці Львів-Івано-Франково в адміністративних межах населеного пункту (с.Рясне-Руське) на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району не місить дати складення такої схеми, відсутнє прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка підписала цю схему. Інших достатніх належних та допустимих доказів накладення земельної ділянки ОСОБА_1 на землі ДТГО «Львівська залізниця» суду не надано.

Відповідно перші чотири із п`яти вимог позову підставно відхилені судом першої інстанції.

Вимога ж щодо зобов`язання відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», а саме звільнити зайняту земельну ділянку в межах Рясне Руської сільської ради на 3км+792м-4км+817м дільниці Рясне-Кар`єрна та демонтувати сітчасту огорожу, яка розміщена на цій земельній ділянці, є похідною вимогою від перших чотирьох, тому також не підлягає до задоволення, зважаючи на безпідставність перших чотирьох.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зважаючи на вказане доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними та саму скаргу слід залишити без задоволення. Рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» залишити без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 липня 2025 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П.Крайник

М.М. Шандра