Справа № 350/886/25
Номер провадження 2/350/508/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 липня 2025 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
головуючого судді Бейка А.,
секретаря судового засідання Маєвської С.П.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду селища Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно, суд -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Рожнятівської селищної ради про про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що його матір ОСОБА_2 постійно проживала у власній квартирі АДРЕСА_1 .
Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Котелко С.Д. 22 листопада 2021 року за реєстровим №1172 та зареєстрований в Спадковому реєстрі за №68698282 бланк НМР 906288.
01 серпня 2023 року йог матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла у віці 75 років після важкої хвороби.
Після смерті його матері відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема на належну їй квартиру АДРЕСА_1 , яку він прийняв як спадщину за заповітом , подавши заяву про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом до Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори.
Зазначений спадкоємець не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини чи видачу свідоцтва про право на спадщину щодо спірної квартири АДРЕСА_2 . Він також не приймав вказане спадкове майно як спадщину та не претендує на нього, оскільки протягом останніх 30 років постійно проживає за кордоном і має іноземне громадянство.
Спадкова справа №246/2023 заведена 28 листопада 2023 року.
Листом завідувача Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори державного нотаріуса Ничипорчук І.Б. №73/02-14 від 10.02.2025 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 мотивуючи тим, що існують розбіжності у наданих документах, зокрема у свідоцтві про смерть записано ОСОБА_2 , а у договорі купівлі-продажу квартири ОСОБА_2 , тому йому рекомендовано для визнання права власності на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_2 звернутись до суду.
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак його представник ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позов підтримав, просив його задовольнити.
Представник Рожнятівської селищної ради в судове засідання не з`явився, від представника надійшла до суду заява про розгляд справи без участі представника селищної ради, проти задоволення позову не заперечив.
Частиною 4 статті 206ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
З урахуванням вищезазначеного суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку про те, що позов підставний та підлягає до задоволення з огляду на таке.
Відповідно до вимог статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 даної статті встановлено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення
Відтак, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів можуть подавати спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав.
Судом, з матеріалів справи, встановлені наступні обставини.
Згідно копії договору від 23 квітня 1992 року зареєстрованого в реєстрі за № 2132 (а.с.20), встановлено, що виконком Рожнятівської селищної ради народних депутатів продав, а громадянка ОСОБА_2 купила займану нею квартиру АДРЕСА_1 .
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Щодо вимоги позивача про встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу квартири від 23 квітня 1992 року, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , виданого на ім`я « ОСОБА_2 », суд враховує наступне.
В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документа необхідно позивачу для прийняття спадщини.
Окрім цього, судом виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право.
Факт того, що договір купівлі-продажу квартири від 23 квітня 1992 року, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , виданого на ім`я « ОСОБА_2 » дійсно належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , підтверджується зібраними доказами, зокрема копією свідоцтва про смерть спадкодавця та заповітом.
В даний час у позивача ОСОБА_1 виникла необхідність оформити право власності на спадщину за заповітом, однак роз`ясненням державного нотаріуса Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори, його було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, не можна тому, що існують розбіжності, у свідоцтві про смерть спадкодавця, а саме записано ОСОБА_2 , а договір купівлі-продажу посвідчено на ім`я ОСОБА_2 .
Позивач не має можливості одержати новий чи внести зміни в наявний правовстановлюючий документ через те, що законодавством не передбачена така можливість.
Таким чином, суд приходить до висновку, що договір купівлі-продажу квартири від 23 квітня 1992 року, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , виданого на ім`я « ОСОБА_2 » належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановленні судом.
Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст 82ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Таким чином вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення.
Судові витрати по справі суд покладає на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 259, 265, 268, 273 ЦПК України на підставі ст.ст. 328, 386, 392, 1217, 1218, 1235, 1268 ЦК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Рожнятівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно - задоволити.
Встановити факт належності ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , правовстановлюючого документа, а саме договору купівлі-продажу квартири від 23 квітня 1992 року, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , виданого на ім`я « ОСОБА_2 »
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Бейко