суддів К. М. Пількова, О. О. Банаська, А. А. Ємця, І. В. Ткача та В. Ю. Уркевича
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 25.06.2025 прийняла до розгляду справу за позовом першого заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України, Прикарпатської Державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту сільського господарства Карпатського регіону НААН України до Івано-Франківської міської ради, А. П. Кузя про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки.
Не погоджуємось з цим рішенням Великої Палати і нижче викладаємо мотиви незгоди.
1. Цю справу колегія суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду передала на розгляд Великої Палати, мотивуючи це необхідністю відступити від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 520/8065/19.
2. Якщо спростити, то обґрунтування підстав для відступу таке. Велика Палата у справі № 520/8065/19, яка стосувалась витребування приміщення, відступила від висновку касаційних судів про повноваження прокурора звертатись з позовом до суду в інтересах НАН України і галузевих академій. Однак відступаючи, Велика Палата вказала також постанови у справах, де спір був із земельних правовідносин.
3. Отже, на думку колегії КЦС, «Велика Палата Верховного Суду фактично поширила дію свого правового висновку у тому числі і на відносини стосовно земель державної власності, оскільки відступила від відповідних висновків, викладених у постановах … про те, що НАН України не є органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, бездіяльність якого могла би бути підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді, предметом спору у яких були земельні ділянки» (з ухвали КЦС).
4. Велика Палата помилково пристала на цю логіку.
5. У справах, від висновку у яких Велика Палата відступила, суди тлумачили положення процесуального закону і Закону України «Про прокуратуру», тобто висновки у них стосовно повноважень прокурора не залежали від того, чи мав там місце спір із земельних правовідносин чи стосовно іншого майна.
6. Для прикладу, у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 909/835/18, суд виходив з того, що «Національна академія аграрних наук України та Прикарпатська державна сільськогосподарська дослідна станція у розумінні положень частин 3- 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України та частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" не є органами державної влади, органами місцевого самоврядування чи іншими суб`єктами владних повноважень, до компетенції яких віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах».
7. КГС виснував: «Таким чином, у зв`язку із тим, що позовні вимоги прокурора у цій справі, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державних установ, то такі вимоги не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державних установ, натомість прокурор, зважаючи на викладене та наведені положення законодавства, не має повноважень на ведення справ за такими вимогами».
8. Саме цей висновок є широким і заснованим на аналізі суто положень процесуального закону і статті 23 Закону України «Про прокуратуру».
9. Велика Палата відступила від нього, виокремивши специфіку представництва прокурором інтересів академії у спорах, де академії наділені «повноваженнями щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління, тобто на основі законодавства здійснює управлінські функції» (§ 95 постанови Великої Палати).
10. Тобто із загального висновку, який сформували касаційні суди, Велика Палата зробила виняток, який стосується суто правовідносин, на які поширюється дія Закону України «Про управління об`єктами державної власності» (§ 86 постанови).
11. Цей висновок Великої Палати земельних правовідносин не стосується. Натомість у решті спорів (в тому числі й тих, які стосуються земельних правовідносин) і надалі застосовується наведений вище висновок, сформований касаційними судами, адже виняток, який своїм висновком зробила Велика Палата, не заперечив решти.
12. Конкретизувати ж сам вузький висновок Великої Палати (який земельних правовідносин не стосується), та ще й у справі, яка стосується саме земельних правовідносин, немає підстав.
Вважаємо, що Велика Палата мала повернути цю справу на розгляд колегії касаційного суду.
СуддіК. М. Пільков І. В. Ткач
О. О. Банасько В. Ю. Уркевич