Справа № 739/516/25
Провадження № 4-с/739/2/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Лукаш Н.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державних виконавців Білоцерківського відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі скаржниця) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність та рішення державних виконавців і після уточнення своєї скарги просив визнати бездіяльність державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кички Тетяни Василівни та старшого державного виконавця Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя Миколи Володимировича в рамках виконавчого провадження №59262224, а також скасувати: постанову від 15 квітня 2024 року про накладення штрафу в розмірі 95 433 грн. 29 коп.; постанову від 10 квітня 2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника щодо здійснення відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 20% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості зі сплати аліментів та штрафу на користь стягувача, яка складає 165 241 грн. 37 коп.; постанову про тимчасове обмеження йому в праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2/739/288/16, виданого 12 грудня 2016 року. Крім того просить зобов`язати старшого державного виконавця Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя М.В. винести постанову про знаття арештів та закрити виконавче провадження.

Свою скаргу мотивує тим, що рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2016 року у справі №739/1223/16-ц з нього на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти утримання малолітнього ОСОБА_3 у розмірі частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 19 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 18 листопада 2019 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області було видано судовий наказ №219/11894/19 про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5 у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з 17 жовтня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. 20 грудня 2019 року було відкрито виконавче провадження №60914822, однак постанови про його відкриття він не отримував, при цьому постійно сплачував аліменти ОСОБА_4 28 квітня 2023 року всі його банківські рахунки було заблоковано і йому стало відомо, що старшим державним виконавцем Івановою С.О, було винесено постанову про арешт кошів боржника у зв`язку із заборгованістю за аліментами, яка станом на 01 травня 2023 року становила 101 443 грн. 01 коп. Суму заборгованості було звірено, державному виконавцю надано докази про її сплату, при цьому поточні аліменти стягуються з нього через військову частину НОМЕР_1 , де він виконує бойові завдання. Сам він з 2020 року проживає в м. Харкові. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня, водночас його рахунки заблоковані. Про наявність виконавчого провадження №59262224 про стягнення аліментів на користь ОСОБА_3 , він дізнався у 2024 році, коли було накладено арешт на його рахунки в даному виконавчому провадженні. Також постановою державного виконавця від 19 березня 2024 року у ВП №№59262224 йому було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, яке скасовано 10 квітня 2025 року. Інші обмеження, які були накладені безпідставно, продовжують діяти.

У судове засідання скаржник не з`явився, при цьому подав заяву про розгляд скарги без його участі в якій просить скаргу задовольнити повністю.

Державні виконавці Кичка Т. та ОСОБА_6 , бездіяльність та рішення яких оскаржуються, у судове засідання не з`явилися, заяв по суті скарги не подали, хоча про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином.

Стягувачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, хоча викликалася до суду належним чином, шляхом надіслання повістки про виклик за адресою її проживання, вказаною в матеріалах виконавчого провадження.

Неявка вказаних осіб не перешкоджає розгляд скарги по суті.

Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 07 жовтня 2016 року у справі №739/1223/16-ц зі скаржника на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 у розмірі частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 19 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 6).

25 травня 2019 року стягувачкою було подано заяву про відкриття виконавчого провадження за вказаним вище виконавчим листом (а.с. 41).

04 червня 2019 року за заявою стягувачки було відкрито виконавче провадження №59262224 (а.с. 24).

У рамках виконавчого провадження №59262224 постановою державного виконавця Білоцерківського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кички Т.В. від 27 вересня 2019 року звернуто стягнення на доходи скаржника, отримувані у військовій частині НОМЕР_2 та вказано, що стягнення аліментів необхідно проводити з 01 жовтня 2019 року (а.с. 49).

05 лютого 2024 року представник стягувачки у виконавчому провадженні №59262224 звернувся до державного виконавця з адвокатським запитом щодо вчинення виконавчих дій (а.с. 74).

Постановами державного виконавця Кичкою Т.В. від 16 лютого 2024 року на майно та кошти скаржника було накладено арешт (а.с. 79, 84).

Також 19 березня 2024 року вказаним державним виконавцем скаржнику встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, обмеження у праві полювання та обмеження у праві керування транспортними засобами у зв`язку із наявною заборгованістю за аліментами станом на 01 березня 2024 року в розмірі 121 058 грн. 50 коп. (а.с. 21, 87-89, 91).

Постановою державного виконавця від 20 березня 2024 року у рамках виконавчого провадження №59262224 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи скаржника (а.с. 107).

Скаржник згідно відомостей його військового квитка з 10 вересня 2014 року перебуває на військовій службі, при цьому згідно довідки від 16 січня 2024 року він проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 , а з 12 лютого 2025 року був переведений для проходження подальшої військової служби до військової частини НОМЕР_4 (а.с. 7-15, 28, 141, 194, 197).

З листопада 2019 року військова частина НОМЕР_2 періодично подавала звіти про здійснення відрахування та виплати аліментів з доходів скаржника, зокрема за жовтень, листопад 2019 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень 2020 року (а.с. 59-73).

Згідно наявного в матеріалах виконавчого провадження №59262224 розрахунку скаржник станом на 01 квітня 2024 року скаржник мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 190 866 грн. 58 коп. (а.с. 131-132).

09 квітня 2024 року згідно платіжної інструкції №7122 скаржник перерахував у рамках виконавчого провадження №59262224 кошти в сумі 100 382 грн. 17 коп. в якості сплати заборгованості за аліментами (а.с. 94).

15 квітня 2024 року державним виконавцем Кичкою Т.В. в рамках виконавчого провадження №59262224 на скаржника було накладено штраф у розмірі 95 433 грн. 29 коп., тобто 50% від суми заборгованості за аліментами, що визначена державним виконавцем за період з 19 липня 2016 року по 01 квітня 2024 року у розмірі 190 866 грн. 58 коп. (а.с. 20, 135).

17 та 29 квітня 2024 року відповідно до розпоряджень №5926224 державного виконавця кошти у в сумі 7 261 грн. 54 коп. та 14 775 грн. 00 коп., які надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2/739/288/16, були перераховані на погашення заборгованості скаржника та сплату ним аліментів (а.с. 133-134).

Постановою державного виконавця Кички Т.В. від 13 травня 2024 року виконавче провадження №59262224 передано до Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 25, 149).

22 травня 2024 року вказане виконавче провадження прийняте державним виконавцем Рябоконем Миколою Володимировичем (а.с. 26).

10 квітня 2025 року державним виконавцем було винесено оскаржувану постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 217).

Згідно витребуваного державним виконавцем з в/ч НОМЕР_1 звіту про здійснення відрахувань та виплат по виконавчому провадженню №59262224 на кінець березня 2024 року стягувач мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 112 460 грн. 74 коп. (а.с. 166).

Вирішуючи порушене у скарзі питання щодо скасування постанов про тимчасове обмеження скаржника у праві виїзду за межі України від 19 березня 2024 року, про накладення на скаржника в рамках виконавчого провадження №59262224 штрафу від 15 квітня 2024 року та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 10 квітня 2025 року суд враховує наступне.

Так, винесення вказаних вище постанов було мотивоване наявність у скаржника у рамках виконавчого провадження №59262224 заборгованості зі сплати аліментів, яка згідно розрахунку державного виконавця станом на 01 квітня 2024 року становила 190 866 грн. 58 коп.

При цьому з досліджених судом матеріалів виконавчого провадження, зокрема постанови про його відкриття та звіту військової частини про утримання аліментів з доходів скаржника вбачається, що залишок боргу скаржника за аліментами на кінець березня 2024 року становив 112 460 грн. 74 коп. і дана заборгованість визначена з моменту відкриття виконавчого провадження 04 червня 2019 року відповідно до постанови державного виконавця, яка не містила жодних відомостей про наявність у скаржника на час відкриття виконавчого провадження заборгованості зі сплати аліментів за період з моменту їх присудження, тобто з 19 липня 2016 року по день відкриття виконавчого провадження, тобто до 04 червня 2019 року.

Отже, відомості про розмір заборгованості за аліментами, який визначений державним виконавцем на 01 квітня 2024 року в сумі 190 866 грн. 58 коп. не відповідає розміру заборгованості за аліментами, яку державний виконавець просив стягнути зі скаржника за місцем його служби, що згідно звіту на кінець березня 2024 року становив 112 460 грн. Жодних доказів на обгрунтування того, що скаржник мав заборгованість за аліментами станом на 01 квітня 2024 року саме у розмірі 190 866 грн. 58 коп. матеріали виконавчого провадження, надані суду державним виконавцем, не містять. Відповідно даний розмір заборгованості суд вважає необґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що 09 квітня 2024 року скаржник, згідно платіжної інструкції №7122, перерахував у рамках виконавчого провадження №59262224 кошти в сумі 100 382 грн. 17 коп. в якості сплати заборгованості за аліментами.

Також у квітні 2024 року відповідно до розпоряджень №5926224 державного виконавця кошти у в сумі 22 036 грн. 54 коп. (7 261 грн. 54 коп. + 14 775 грн. 00 коп.), які надійшли на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2/739/288/16, були перераховані на погашення заборгованості скаржника та сплату ним аліментів, при цьому частина даних коштів у розмірі 5 583 грн. 08 коп. (2 791 грн. 54 коп. та 2 791 грн. 54 коп.) була перерахована в якості чергового платежу аліментів, а решта суми у розмірі 16 453 грн. 46 коп. (22 036 грн. 54 коп. 5 583 грн. 08 коп.) в якості погашення заборгованості за аліментами, що утворилася в попередні періоди.

Отже, у квітні 2024 року скаржник погасив заборгованість за аліментами на загальну суму 116 835 грн. 63 коп. (100 382 грн. 17 коп. + 16 453 гр. 46 коп.).

Викладене вище свідчить, що у квітні 2024 року скаржником було сплачено у рамках виконавчого провадження №59262224 суму коштів, яка перевищує розмір існуючої на той час заборгованості за аліментами.

Відповідно суд приходить до висновку, що оскаржувані постанови про накладення на скаржника в рамках виконавчого провадження №59262224 штрафу від 15 квітня 2024 року та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи від 10 квітня 2025 року є неправомірними.

Стосовно оскаржуваної постанови про тимчасове обмеження скаржника у праві виїзду за межі України від 19 березня 2024 року суд враховує, що вона була винесена ще до погашення заборгованості за аліментами, водночас після погашення заборгованості дана постанова мала бути скасована державним виконавцем, однак навіть на час розгляду справи не скасована.

Частиною другою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Суд зазначає, що сторона виконавчого провадження має право захистити свої порушені права та інтереси у виконавчому провадженні шляхом звернення з відповідною скаргою до суду і такий захист має бути ефективним, зокрема доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд. Відповідно саме лише визнання неправомірними оскаржуваних постанов, якими на боржника накладено штраф, звернуто стягнення на його доходи та обмежено у праві виїзду за межі України, не відповідає вказаним критеріям ефективності судового захисту, оскільки відповідні постанови за результатами судового розгляду залишаться чинними.

Відповідно в даній ситуації ефективним засобом, здатним відновити права скаржника у рамках виконавчого провадження буде саме скасування оскаржуваних постанов, які винесені неправомірно, що узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного Суду про застосування частини другої статті 451 ЦПК України, висловленою у постанові від 16 листопада 2022 року, винесеній у справі №910/7310/20.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність визнати неправомірними та скасувати винесені в рамках виконавчого провадження №59262224 постанови про встановлення скаржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 19 березня 2024 року, про накладення на скаржника штрафу в розмірі 95 433 грн. 29 коп., що становить 50% від суми заборгованості за аліментами, визначеної державним виконавцем, яка винесена 15 квітня 2024 року та про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 квітня 2025 року. Отже, в цій частині скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Також, суд, діючи в межах заявлених у скарзі вимог, вважає за необхідне визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя М.В. щодо не скасування постанов про накладення арештів на майно та кошти стягувача від 16 лютого 2024 року та зобов`язати його усунути порушення шляхом винесення постанов про скасування вказаних арештів. Отже, дані вимоги скаржника також є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому вимога скаржника про зобов`язання державного виконавця винести постанову про закриття виконавчого провадження є передчасною, оскільки дане питання має бути вирішене державним виконавцем після скасування оскаржуваних постанов та з урахуванням того, чи має на даний час скаржник заборгованість у рамках виконавчого провадження. Відповідно в задоволенні даної вимоги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 127, 258-261, 353, 354, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державних виконавців Білоцерківського відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково.

Визнати неправомірними та скасувати винесені в рамках виконавчого провадження №59262224:

- постанову державного виконавця Білоцерківськоговідділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кички Тетяни Василівни від 19 березня 2024 року про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України;

- постанову державного виконавця Білоцерківськоговідділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кички Тетяни Василівни від 15 квітня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 95 433 грн. 29 коп., що становить 50% від суми заборгованості за аліментами;

- постанову старшого державного виконавця Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя Миколи Володимировича від 10 квітня 2025 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя Миколи Володимировича щодо не скасування у рамках виконавчого провадження №59262224 постанов від 16 лютого 2024 року про арешт майна та коштів боржника ОСОБА_1 .

Зобов`язати старшого державного виконавця Тетіївського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Рябоконя Миколу Володимировича винести у рамках виконавчого провадження №59262224 постанову про скасування арешту майна та коштів боржника ОСОБА_1 , накладеного постановами державного виконавця від 16 лютого 2024 року.

У задоволенні решти скарги відмовити.

Копії даної ухвали надіслати учасникам справи для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя В.В. Чепурко