Справа № 196/550/25
№ провадження 2/196/356/2025
УХВАЛА

"25" червня 2025 р. с-ще Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Бабічевої Л.П.,

за участі секретаря судового засідання Кузнецової Г.С.,

учасники справи та представники учасників справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник позивачки - адвокат Манукян Георгій Георгійович,

відповідач: Царичанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), представник відповідача - Кіріченко Світлана Іванівна,

відповідач: Міністерство оборони України, представник відповідача - Застеба Анастасія Вікторівна,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду с-ща Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерства оборони України про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Манукян Г.Г., звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Міністерства оборони України про визнання шлюбу неукладеним та анулювання актового запису, встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

23 червня 2025 року через систему "Електронний суд" від представника відповідача Міністерства оборони України - Застеби А.В. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі.

В обґрунтування клопотання зазначено, що позивачка неправомірно звернулася в порядку позовного провадження. У позові вказує причину необхідності встановлення юридичного факту саме в порядку позовного провадження з посиланням на ст. 315 ЦПК України, що належить до розділу IV (окреме провадження) ЦПК України. Тобто, позивачка, звертаючись до суду в порядку позовного провадження, хоче встановити юридичний факт, який згідно законодавства встановлюється в порядку окремого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві позивачка мала б викласти свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, але спору між ОСОБА_1 і Міністерством оборони України не існує. Крім того в прохальній частині позову позивачка просить встановити

юридичний факт, при цьому є але є незрозумілим, яка саме вимога заявлена до відповідача Міністерством оборони України.

Вважає, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, так як відсутній предмет спору. Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Також вважає, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем по справі. Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту позивачка зазначила, що встановлення даного факту їй необхідно для отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань з захисту Батьківщини та оформлення спадщини.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Визначення відповідачів, предмету та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

ОСОБА_1 звернувшись до суду з позовом до Міністерства оборони України про встановлення факту вказала, що встановлення факту необхідно їй для визнання та оформлення в передбаченому законом порядку спадщини та виплат після загибелі ОСОБА_2 . Тобто, належним відповідачем у справі про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, є спадкоємці загиблого, які прийняли спадщину, а саме мати загиблого ОСОБА_3 , син загиблого ОСОБА_2 , син загиблого ОСОБА_2 . Натомість у даній справі позов пред`явлений до Міністерства оборони України, яке є неналежним відповідачем.

Крім того, щодо відсутності спору між позивачкою та Міністерством оборони України у клопотанні зазначено, що не можуть бути поєднаними в одному провадженні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій.

Між позивачкою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки указане Міністерство не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.

Таким чином, провадження по справі підлягає закриттю.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача Міністерства оборони України - Застеба А.В. (у режимі відеоконференції) подане клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Манукян Г.Г. у підготовчому судовому засіданні заперечували проти задоволення вказаного клопотання, оскільки відсутні підстави для закриття провадження у справі, просили відмовити у задоволенні клопотання.

Представник відповідача Царичанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - Кіріченко С.І. у підготовчому судовому засіданні просила покласти вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) відсутній предмет спору;

3) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами;

4) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

5) сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом;

6) суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 186 цього Кодексу;

7) настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

8) після відкриття провадження у справі між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Зокрема, пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року по справі №638/3792/20 провадження 61-3438сво21, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19.

Твердження представника відповідача, що між сторонами відсутній предмет спору, у даному випадку не узгоджується із позицією позивачки та представника позивачки, який вважає, що для позивачки предмет судового розгляду не втратив значення та між позивачкою та відповідачами питання не врегульовані у добровільному порядку.

Також суд зазначає, що представник відповідача заявила клопотання про закриття провадження у справі на стадії підготовчого засідання та у підготовчому судовому засіданні просила розглянути дане клопотання.

Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 вересня 2021 р. N 638/3792/20 (провадження N61-3438сво21) викладено висновок, що питання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору належить розглядати під час судового засідання у справі, а не підготовчого засідання.

Враховуючи викладене суд вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Суд зазначає, що не являються підставою для закриття провадження у справі в розумінні приписів ч.1 ст.255 ЦПК України, інші посилання представника відповідача Міністерства оборони України, які зазначені у клопотанні про закриття провадження, зокрема те, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем по справі; що не можуть бути поєднаними в одному провадженні позовні вимоги та вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, які згідно законодавства встановлюються в порядку окремого провадження.

Щодо посилання представника відповідача на ту обставину, що позивачка оскаржує рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, то у даному випадку предметом позову не являється оскарження рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Отже, відсутні підстави для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, т.б. з підстави, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 255, 260, 261 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача Міністерства оборони України -Застеби Анастасії Вікторівни про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2025 року.

Суддя Л.П. Бабічева