Справа № 344/5599/17
Провадження № 22-ц/4808/1010/25
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Мальцевої Є.Є.

за участю секретаря Кузнєцова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткачишин Світлана Миколаївна, на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2025 року, в складі судді Пастернак І.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, Управління з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні квартирою, визнання незаконною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири під торгово-офісне приміщення, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в натурі 1/4 частки квартири,

в с т а н о в и в:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, Управління з питань Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні належною 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 , визнання незаконною та скасування реєстрації декларації від 12.03.2015 року №ІФ 37 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини зазначеної квартири під торгово-офісне приміщення.

03 травня 2018 року ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про виділення в натурі 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , шляхом виділення кімнати площею 19,1 кв.м., яка в технічному паспорті зазначена під №9.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 22 січня 2019 року дані позови об`єднано в одне провадження.

09 травня 2025 року представником Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради було подано клопотання про роз`єднання позовних вимог та направлення справи для розгляду в порядку адміністративного судочинства. Мотивує це тим, що у справі №344/5599/17, що розглядається Івано-Франківським міським судом однією із позовних вимог є визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 12.03.2015 року №ІФ 37 з реконструкції частини квартири АДРЕСА_1 під торгово-офісне приміщення, яка зареєстрована Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області з мотивів недотримання процедури та вимог, посилаючись на порушення положень Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 №466 та Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Ураховуючи суб`єктний склад сторін (Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради), предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, Управління вважає, що захист прав та інтересів позивача від наявних на його думку порушень з боку суб`єкта владних повноважень, якщо ці порушення полягають у недотриманні процедури чи порядку прийняття оспорюваних документів, є завданням адміністративного судочинства. Отже, позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 12.03.2015 року №ІФ 37 з реконструкції частини квартири АДРЕСА_1 під торгово-офісне приміщення, яка зареєстрована Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області є публічно-правовими, а отже, належить до юрисдикції адміністративного суду.

12 травня 2025 року представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 подав клопотання про часткове закриття провадження у справі, оскільки, однією із позовних вимог у даній справі є скасування декларації на початок виконання будівельних робіт № ІФ 37 від 12.03.2015, при цьому пунктом 1 частини першої статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду 27 травня 2025 року провадження у справі закрито в частині позовних вимог про визнання незаконною та скасування реєстрації декларації від 12.03.2015 року №ІФ 37 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири АДРЕСА_1 під торгово-офісне приміщення.

Роз`яснено, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Не погоджуючись із ухвалою суду, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ткачишин С.М. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В апеляційній скарзі зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що одна з позовних вимог грунтується на захисті прав щодо порушень з боку суб?єкта владних повноважень, а тому підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 , Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Івано-Франківської міської ради та просив зобов?язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні належною йому частиною квартири АДРЕСА_1 , а також визнати незаконною та скасувати реєстрацію декларації від 12.03.2015 року № ІФ 37 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири АДРЕСА_1 .

Позивач свої вимоги обгрунтовував тим, що після того, як рішенням суду було встановлено порядок користування спірною квартирою, зокрема, у користування його, його рідної сестри та матері відійшли кімнати площею 19.1 м.кв. та 9.4 м. кв., кімната площею 13.1 м.кв. відійшла в користування ОСОБА_5 , (його померлому батьку), ОСОБА_2 обміняв належну йому квартиру на частини квартири, що належала батьку, ОСОБА_5 відповідно до договору міни у 2008 році.

У 2015 році ОСОБА_2 без відома та згоди інших співвласників квартири почав здійснювати реконструкцію кімнати площею, 19.1 м.кв. у торгово-офісне приміщення на підставі декларації від 12.03.2015 року №ІФ 37 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири.

Такими діями ОСОБА_2 грубо порушив права співвласників квартири, позивача зокрема, оскільки реконструкцію почав без згоди співвласників, зайняв кімнату, яка не була виділена йому у користування та привів її у непридатний для проживання стан.

Декларація від 12.03.2015 № ІФ 37 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири була видана без згоди всіх співвласників квартири та не вичерпує своєї дії і на сьогодні, оскільки є необхідним документом при прийнятті в експлуатацію реконструйованого об?єкту та порушує права ОСОБА_1 як співвласника квартири, тому є незаконною та підлягає скасуванню.

Отже, ОСОБА_1 звернувся за захистом свого майнового права.

Дане узгоджується з висновками Великої палати Верховного Суду у постановах від 13 червня 2018 року (справа №819/362/16, та від 03 липня 2018 року (справа 826/27224/15).

Відповідно до пункту 3 статті 19 КАС України, адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб?єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб?єктів владних повноважень.

Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов?язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи наведене, юрисдикція адміністративних судів на спірні правовідносини не поширюється, даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Правом на подачу відзиву сторони не скористались.

У судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 адвокат Ткачишин С.М. підтримала доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 та представник Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Лещак Н. заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на правильність висновку суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження в справі в частині позовних вимог про визнання незаконною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири під торгово-офісне приміщення.

Інші учасники справи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

За приписами ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 звертається із вимогою про визнання протиправною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт від 12.03.2015 року №ІФ 37 з реконструкції частини квартири АДРЕСА_1 під торгово-офісне приміщення, яка зареєстрована Управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області. Дана вимога грунтується на захисті прав щодо порушень з боку суб`єкта владних повноважень. Оскільки, позовні вимоги у вказаній частині позивач обґрунтуває саме незаконністю реєстрації декларації від 12.03.2015 року №ІФ 37 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири АДРЕСА_1 під торгово-офісне приміщення, суд вважав, що спір має публічно-правовий характер.

Такий висновок суду першої інстанції є помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

При визначенні питання належності спору до юрисдикції суду, постає два питання: по-перше, чи підлягає спір вирішенню судами, тобто чи є він юридичним в розумінні статті 124 Конституції України, якщо так, то до юрисдикції якого суду належить вирішення такого спору.

Судова юрисдикція це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження (пункт перший частини першої статті 19 КАС України).

Публічно-правовий спір спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий характер спору визначається тим, що вказані суб`єкти наділені владно-управлінськими повноваженнями у сфері реалізації публічного інтересу.

Характерною ознакою публічно-правових спорів є сфера їх виникнення публічно-правові відносини, тобто передбачені нормами публічного права суспільні відносини, що виражаються у взаємних правах та обов`язках їх учасників у різних сферах діяльності суспільства, зокрема пов`язаних з реалізацією публічної влади.

Публічно-правовим вважається також спір, який виник з позовних вимог, що ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо громадянина не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, надавати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Для розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формальних критеріїв - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин і предмета спору. Для правильного вирішення питання про юрисдикцію суду визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Отже, у публічно-правовому спорі сторони правовідносин не є рівноправними: одна зі сторін суб`єкт владних повноважень виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. Зазначені функції суб`єкт владних повноважень має виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, відносин та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У поданому позові ОСОБА_1 просив не чинити перешкод у користуванні належною 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 , визнання незаконною та скасування реєстрації декларації від 12.03.2015 року №ІФ 37 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири АДРЕСА_1 під торгово-офісне приміщення.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позов подано з метою захисту житлових прав позивача, оскільки предметом заявлених позовних вимог є усунення перешкод у користуванні частиною квартири та визнання незаконною та скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції частини квартири. Тобто вимоги є не майновими, а правовідносини між сторонами цивільними.

За таких обставин позовні вимоги випливають із житлових правовідносин, а отже повинні розглядатися в рамках цивільного судочинства.

Суд першої інстанції на зазначене не звернув уваги та дійшов помилкового висновку про те, що спір у даній справі підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства, оскільки він є публічно-правовим.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване судове рішення не відповідає нормам процесуального права, то апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ткачишин Світлана Миколаївна, задовольнити,

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 27 травня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 липня 2025 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

Є.Є. Мальцева