Справа № 136/752/25
Провадження №22-ц/801/1770/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач :Оніщук В. В.
УХВАЛА

09 липня 2025 рокуСправа № 136/752/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В. В.,

суддів: Ковальчука О. В., Рибчинського В. П.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Павленка Дмитра Олександровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року,

в с т а н о в и в :

04 липня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла вказана апеляційна скарга.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно із частинами першою, третьою статті 356 ЦПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі. Апеляційна скарга підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

Положеннями статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Отже, процесуальний кодекс розмежовує такі юридичні категорії, як «представництво» і «самопредставництво».

02 червня 2016 року Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України (Закон України №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)»), відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 16-1, підпункт 11 якого передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції з 1 січня 2019 року.

Вказані зміни набули чинності 30 вересня 2016 року.

Процесуальні кодекси, які набрали чинності в грудні 2017 року, фактично здійснили поділ процесуального представництва юридичної особи на дві категорії:

- участь через «самопредставництво» через керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, положення;

- участь через «представника» адвоката, уповноваженого на підставі довіреності чи ордеру, виданих на підставі договору про надання правової допомоги, за певними винятками.

Після 29 грудня 2019 року перелік осіб, які можуть вважатися такими, що здійснюють «самопредставництво» юридичної особи, був збільшений. Окрім керівників або членів виконавчого органу, до переліку було включено «інших осіб, які мають із такою юридичною особою трудові відносини (діють на підставі трудового договору (контракту)».

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 вказано, що починаючи з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (органу державної влади) без додаткового уповноваження (довіреності) (постанова Верховного Суду від 28 серпня 2023 року у справі № 740/2873/22 (провадження № 61-8685св23).

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Як встановлено судом, апеляційна скарга ТОВ «Споживчий центр» підписана Павленком Д. О. На підтвердження своїх повноважень на представництво ТОВ «Споживчий центр» у суді Павленко Д. О. долучив до апеляційної скарги довіреність № 2705/25-16 від 27 травня 2025 року.

Таким чином, колегія суддів виснує, що Павленко Д. О. не надав суду усіх належних документів, які б підтверджували його повноваження діяти від імені ТОВ «Споживчий центр» у порядку самопредставництва юридичної особи.

Отже, викладене дає підстави вважати, що апеляційна скарга ТОВ «Споживчий центр» підписана особою, яка не має права її підписувати.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 356 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року, подана Павленком Д. О. в інтересах ТОВ «Споживчий центр», підлягає поверненню особі, яка її подала.

Водночас апеляційний суд роз`яснює, що повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду апеляційної інстанції, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Павленка Дмитра Олександровича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 04 червня 2025 року повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач В. В. Оніщук

Судді О. В. Ковальчук

В. П. Рибчинський