Справа № 524/3463/25
Провадження №2/524/3803/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 року суддя Автозаводського районного суду м.Кременчука Предоляк О.С., розглянувши в м Кременчуці в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

УСТАНОВИВ:

У березні 2025 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (надалі АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 27.07.2011 року міжПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 5181, за умовами якого позичальнику видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., який пізніше збільшено до 37356,89 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору щодо своєчасної сплати грошових коштів, станом на 10.01.2025 року утворилася заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку становить 52773,96 грн., з яких: 36356,89 грн. заборгованість за кредитом; 16417,07 грн. заборгованість за процентами.

На адресу відповідача направлено письмову вимогу про виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості, яка залишилася без виконання.

Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у сумі 52773,96 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою суду від 26.03.2025 року відкрито провадження за вказаним позовом та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

11.06.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Дончак Д.М. подано відзив на позов. Зазначає, що розрахунок заборгованості не єпервинним бухгалтерським документом, а тому не є належним доказом, що підтверджує наявність заборгованості та її розмір. З долученої до позовної заяви виписки по рахунку не можливо встановити чи правильно здійснювалося нарахування процентів, та за якою ставкою вони нараховувалися. Також відсутня сума початкового тіла кредиту. Стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту на видану останньому платіжну картку, позивач не надав до суду належних доказів, якими би підтвердив викладені обставини. За таких умов позивачем не доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі, тому відсутні підстави їх стягнення. Просить відмовити у задоволені позову та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку

Судом встановлено, що 27.07.2013 року між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 9771, згідно якого останньому надано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., який пізніше збільшено до 43500 грн. з процентною ставкою за користування овердрафтом: 0,0001 % річних - при здійсненні розрахункових операцій в торгівельно-сервісній мережі за рахунок коштів овердрафту; 36 % річних - при здійсненні інших дебетових операцій по рахунку за рахунок коштів овердрафту. За умовами договору строк користування овердрафтом та договору страхування 36 місяців.

При укладенні кредитного договору відповідач також був ознайомлений з загальними умовами договорів кредитування, відкриття та ведення рахунків, що підтверджується підписом останнього про ознайомлення.

Згідно розрахунку, наданого АТ «ПУМБ», загальна сума заборгованості за кредитним договором № 5181 від 27.07.2011 року становить 52773,96 грн., з яких: 36356,89 грн. - заборгованість за кредитом; 16417,07 грн. - заборгованість за процентами.

На адресу відповідача позивачем направлено письмову вимогу вих. № КНО-44.2.2/18 від 13.01.2025 року про виконання зобов`язання щодо погашення кредитної заборгованості достроково не пізніше 30 календарних днів з дня отримання відповідного повідомлення.

Відповідно до частин першої, другої статті 207ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Спірний договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови, а банк надав позичальнику інформацію про умови кредитування, відсоткову ставку, валютні ризики та форми забезпечення кредиту.

У статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Суд критично сприймає доводи представника відповідача, що ОСОБА_1 не отримувала кредитних коштів та не користувалась карткою, оскільки вони спростовуються наданою позивачем випискою з карткового рахунку, яка є належним доказом отримання коштів, оскільки відображає рух коштів та доводить користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання нею своїх обов`язків з погашення кредиту.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

Верховний Суд у справі № 554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Відповідач активно користувався кредитними коштами, що засвідчено випискою за його рахунками за період з 2016 року по 2021 рік, а саме: розраховувався кредитною картою за товари, знімав готівку в банкоматах, а також частково погашав кредит.

З долученої до матеріалів справи виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що відповідач активно користувалася кредитними коштами, а саме: розраховувалась кредитною картою за товари, знімала готівку в банкоматах, а також частково погашала кредит.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної суми боргу за кредитними договорами (тіло крежиту) є доведеними та підлягають задоволенню.

Разом з тим, слушними є доводи відзиву, що позивачем неправомірно нараховані відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Згідно ч 1 ст 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у відповідному кредитному договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Зазначене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц.

Так, відповідно п.2.4. кредитного договору № 5181 від 27.07.2011 року строк користування овердрафтом становить 24 місяці (а.с. 13).

Крім того, у п. 4.4 загальних умов відкриття та порядку ведення карткового рахунку передбачено, що повне погашення кредиту має бути здійснено не пізніше останнього для строку користування овердрафтом, встановленого банком (а.с. 15)

Враховуючи, що в кредитному договорі № 5181 від 27.07.2011 року сторонами узгоджено строк користування овердрафтом 24 місяці, а також відсутність відомостей про його продовження чи узгодження нового строку його користування, то нарахування відсотків за користування кредитом у період з жовтня 2016 року по листопад 2021 року здійснено поза межами встановленого та доведеного позивачем строку кредитування, що суперечить нормам цивільного законодавства, а відтак заявлена вимога позивача щодо стягнення заборгованості у частині процентів за користування кредитними коштами не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити позовні вимоги АТ «ПУМБ» та стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 5181 від 27.07.2011 року у розмірі 36356,89 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 36356,89 грн.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1671,46 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (69 %).

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи характер інституту судових витрат, вимоги ч. 4 ст. 137 ЦПК України, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання відзиву.

Представником відповідача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання юридичних послуг № 1-01/08/24 від 01.08.2024 року, акт приймання-передачі наданих послуг № 4 від 04.06.2025 року з описом наданих послуг, фіскальний чек від 10.06.2025 року на суму 5000 грн.

Таким чином, враховуючи те, що позов задоволено частково, та співмірність судових витрат із обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 1550 грн. пропорційно до відмовлених позовних вимог (31 %).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 625, 626, 629, 1046-1056 ЦК України, ст.ст. 12,81,141,263-265,268, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором № № 5181 від 27.07.2011 у розмірі 36356,89 грн. та у повернення сплаченого судового збору 1671,46 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1550 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місцезнаходження: 04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Відповідач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Олена Предоляк