Справа № 277/559/25
Номер рядка звіту 17
РІШЕННЯ

іменем України

"25" червня 2025 р. с-ще Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши, відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 664640,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2017 року він позичив відповідачу кошти в сумі 6000,00 доларів США, що, еквівалентом становить на день отримання коштів 249240,00 грн.

Гроші ОСОБА_2 зобов`язався повернути йому не пізніше 25.05.2018 року.

27.03.2018 року він позичив відповідачу кошти в сумі 10000,00 доларів США, що, еквівалентом становить на день отримання коштів 415300,00 грн.

Гроші ОСОБА_2 зобов`язався повернути йому не пізніше 27.07.2018 року включно.

На підтвердження зобов`язання відповідач надав йому розписки про позику коштів від 26.12.2017 року та від 27.03.2018 року.

Однак відповідач свої зобов`язання не виконав.

Він неодноразово звертався до нього з метою повернути позичені гроші. Відповідач відтерміновував повернення коштів та все обіцяв, що кошти будуть повернені, як при розмові з ним, так і в телефонному режимі. Однак гроші йому відповідач не повертає. Це змушує його звернутися за захистом порушеного права до суду.

Представником відповідача адвокатом Волосенко Л.С. надано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки на її думку відсутні будь-які підстави для задоволення позовної заяви про стягнення з ОСОБА_2 , так як строк виконання зобов`язань за розписками від 26.12.2017 року та від 27.03.2018 року настав до відкриття Господарським судом Житомирської області провадження у справі про неплатоспроможність, а тому грошові вимоги до відповідача вважаються погашеними.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, у відзиві на позовну заяву представник відповідача просила розглядати справу без її участі та участі відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ксерокопії розписки від 26.12.2017 року, яка написана власноручно ОСОБА_2 , останній позичив у ОСОБА_1 гроші в сумі 6000,00 доларів США, які зобов`язався повернути до 25.05.2018 року (а.с. 8).

Згідно ксерокопії розписки від 27.03.2018 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 10000,00 доларів США та зобов`язався повернути вказані кошти до 27.07.2018 року. (а.с.9).

Як слідує із ксерокопії ухвали Господарського суду Житомирської області від 01.06.2023 року, 28.12.2020 року до Господарського суду Житомирської області надійшла заява фізичної особи ОСОБА_2 , у якій він просить прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність в порядку, передбаченому положеннями Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021 прийнято до розгляду заяву фізичної особи ОСОБА_2 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та призначено підготовче засідання суду.

Ухвалою суду від 29.03.2021 відкрито провадження у справі №906/1517/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_2 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; призначено керуючим реструктуризацією у справі №906/1517/20 арбітражного керуючого Барішевського О.В.

Відповідно до п.3 резолютивної частини вказаної ухвали, завершено процедуру погашення боргів ОСОБА_2 та звільнено останнього від боргів.

Відповідно до п.5 резолютивної частини ухвали Господарського суду Житомирської області від 01.06.2023 року, фізичну особу ОСОБА_2 звільнено від боргів.

Згідно до п.п.7, 8 резолютивної частини вказаної вище ухвали, вимоги не задоволені через недостатність майна боржника, вважаються погашеними, крім випадків, передбачених КУзПБ, вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений КУзПБ строк, або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до положень ст.45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Згідно ч.6 ст.119 КУзПБ, з метою виявлення всіх кредиторів здійснюється офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.90 КУзПБ, господарський суд закриває провадження у справі про банкрутство, якщо до боржника після офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) за його заявою не висунуто вимог.

Згідно ч.4 ст.90 КУзПБ, у випадках, передбачених пунктами 5-8 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про закриття провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених у постанові від 05 жовтня 2022 року у справі №921/39/21, частиною першою статті 45 КУзПБ встановлено обов`язок конкурсних кредиторів подати до господарського суду відповідні письмові заяви з вимогами до боржника у визначений законом строк. Разом з тим, хоч аналіз положень частини четвертої цієї статті свідчить про право кредитора заявити відповідні вимоги і після закінчення строку, встановленого для їх подання (що не впливатиме на характер та черговість таких вимог та матиме значення лише щодо права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів), однак таке право не може звільнити кредитора від правових наслідків недотримання ним вказаного обов`язку щодо подання письмової заяви з вимогами до боржника у відповідні строки. Такими правовими наслідками є закриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі пункту 6 частини першої статті 90 КУзПБ та визначена частиною четвертою цієї статті можливість визнання погашеними вимог конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Кодексом строк або були відхилені господарським судом, а виконавчих документи за відповідними вимогами такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже судом встановлено, що 28.12.2020 року ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Житомирської області із заявою про порушення відносно нього справи про неплатоспроможність, за наслідками розгляду якої, 01.06.2023 року судом було винесено ухвалу, якою фізичну особу ОСОБА_2 звільнено від боргів. Позивач у справі не був позбавлений можливості заявити свої кредиторські вимоги у межах справи про неплатоспроможність відповідача, однак таким правом не скористався. В резолютивній частині вказаної ухвали серед іншого, зазначено, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений Кодексом України з процедур банкрутства строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню. Ухвала набрала законної сили 08.06.2023 року.

Копія ухвали була подана представником відповідача адвокатом Волосенко Л.С. до суду 10.06.2025 року разом з відзивом на позовну заяву, 09.06.2025 року копія відзиву на позовну заяву та копія ухвали направлені позивачу на адресу його проживання та отримані ним 12.06.2025 року. Позивач, отримавши копію відзиву представника відповідача та вищезазначену копію ухвали Господарського суду Житомирської області, будь-яким чином не відреагував, заяв чи клопотань до суду не направив.

Враховуючи ту обставину, що відповідача ОСОБА_2 звільнено від боргів на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а тому відсутні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики.

Керуючись ст.ст.258-260, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики від 26 грудня 2017 року та від 27 березня 2018 року в загальному розмірі 664640 (шістсот шістдесят чотири тисячі шістсот сорок) грн. 00 коп. відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 30.06.2025року.

Суддя: В.В. Заполовський