Справа № 515/396/25
Провадження № 2/515/629/25
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Олійника К. І.,

за участю: секретаря судового засідання Коренчук О. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Татарбунари Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду із позовом до Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка на час смерті проживала на значній відстані від кожного з них (с. Дивізія Білгород-Дністровського району Одеської області). Похованням бабусі займався їх батько (син померлої) ОСОБА_4 , який і отримав свідоцтво про смерть та інші документи, пов`язані зі спадщиною.

У липні 2022 року батьки позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , опинилися під окупацією у м. Херсон та згодом були звільнені і при першій можливості евакуювалися до м. Ірпінь (15 червня 2022 року зареєстровані як ВПО у м. Ірпінь).

Виїжджаючи поспіхом, побоюючись за своє життя, за браком часу та можливостей, батьки взяли лише необхідні речі, при цьому багато речей, а також документів, зокрема, і документи на спадщину, залишилися у м. Херсон.

У березні 2023 року позивачі від свого батька дізналися, що 06 листопада 2021 року їх бабуся, ОСОБА_3 , склала заповіт, яким заповіла їм у рівних частинах земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0229, що розташована на території Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА№ 845946.

Звернувшись у квітні 2023 року до нотаріуса Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо прийняття спадщини, позивачі отримав відмови, мотивовані пропуском встановленого строку для прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що строк для прийняття спадщини був пропущений ними у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій, суперечливими положеннями законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємців та у підсумку мали наслідком пропущення строку для подачі заяви про прийняття спадщини, незадоволення прохання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини зумовить перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування на території якого воно знаходиться, позивачі просили визначити їм додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом їх бабусі ОСОБА_3 на строк у три місці з часу набрання чинності рішенням суду.

Рух справи

20 березня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області відкрито провадження у справі та призначено її у підготовче судове засідання.

30 квітня 2025 року ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Аргументи, доводи, клопотання учасників справи

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явились.

Представник позивачів, адвокат Звоненко О. О. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області у судове засідання не з`явився, про місце, день і час розгляду справи тричі повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв.

Частинами 3, 4 ст. 223 ЦПК України визначено, що Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Зважаючи, що Дивізійська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області тричі не з`явилась у судове засідання, без повідомлення причин неявки, будучи належним чином оповіщеною про місце, день і час розгляду справи, а представник позивачів не заперечувала про розгляд справи у порядку 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Дивізія Білгород-Дністровського району Одеської області у віці 91 рік померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23 жовтня 2021 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.18).

Спадкодавиця була власником земельної ділянки площею 7,50 га, розташованої на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського (нова назва Білгород-Дністровський) району Одеської області, посвідченої Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯАN №845946, виданим 08 вересня 2005 року Татарбунарським районним відділом земельних ресурсів на ім`я ОСОБА_3 , та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі під № 37 (а.с.20).

Згідно з відповідним Актом від 26 липня 2005 року на виконання розпорядження Татарбунарської районної державної адміністрації від 25 липня 2005 року №227/А-2005 проведено встановлення в натурі меж земельної ділянки громадянці ОСОБА_3 , наданої у власність для ведення товарного сільскогосподарського виробництва в розмірі 7,50 га фізичних, розташованої на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.21-22).

За життя спадкодавиця ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила заповідальне розпорядження, яким належну їй земельну ділянку на території Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, кадастровий номер :01:001:0229, заповіла ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у рівних частках кожному. Заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Бистрікою І. С. 06 жовтня 2021 року та зареєстровано в реєстрі під № 44 (а.с.19).

Згідно з копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 23 квітня 1998 року Суворовським РВ УМВС України в Одеській області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області (а.с.11-14).

Згідно з копією паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 10 лютого 2005 року Суворовським РВ УМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Дивізія Татарбунарського району Одеської області (а.с.9-10).

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 04 червня 1988 року виконкомом Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_6 , російською мовою зазначені « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » (а.с.16).

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 16 липня 1954 року Дивізійською с/радою Саратського району Одеської області підтверджується родинний зв`язок батька позивачів, записаного російською мовою « ОСОБА_6 », ІНФОРМАЦІЯ_7 , зі спадкодавицею, яка російською мовою в графі мати вказана « ОСОБА_3 » (а.с.17).

Листами Другої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №329/02-14, №328/02-14 від 27 квітня 2025 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 надано роз`яснення про необхідність на підставі ч. 3 ст.1272 ЦК України звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , у зв`язку з пропущенням встановленого ч.1 ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, що є підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій, оскільки він на час відкриття спадщини постійно не проживав разом із спадкодавицею та не подав за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (а.с.23).

Мотивувальна частина

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зав`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальним правилом (частина 1 статті 12 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Вивчивши доводи позовної заяви, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають до задоволення з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Згідно положень ч.ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Під відкриттям спадщини розуміється настання певних юридичних фактів, зумовлюють виникнення спадкових правовідносин.

При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: 1) часом відкриття; 2) місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. При цьому, необхідно мати на увазі, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених у главі 29 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті та воно виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Також, частиною 1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ст.ст.1223, 1235 ЦК України).

Вважається таким, що прийняв спадщину, у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або він подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, згідно з ч.1 ст. 1270 ЦК України, якщо він не заявив про відмову від неї (ст.ст.1268, 1269,1270 ЦК України).

Частиною 1 ст.1270 ЦК України визначено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. (ст.1272 ЦК України).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язок доведення поважності пропущеного строку покладається на спадкоємця.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Так, 28 лютого 2022 року відповідно Указу Президент №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та воєнними діями, що відбуваються на території України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Збройних Сил Російської Федерації проти України, на всій території України запроваджено воєнний стан з 05:30 години 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан в Україні продовжувався, востаннє, Указом від 28 жовтня 2024 року № 740/2024, затвердженим Законом України від 29 жовтня 2024 року № 4024-IX, та Указом від 14 січня 2025 року № 26/2025, затвердженим Законом України від 15 січня 2025 року № 4220-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 7 серпня 2025 року.

Згідно з п. 3 постанови КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції чинній по 28.06.20022, було установлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Водночас відповідні зміни щодо строків прийняття спадщини не були внесені до ЦК України, а відтак норми постанови КМУ від 28.02.2022 №164 не змінюють та не зупиняють визначених ст. 1270 ЦК України строків для прийняття спадщини.

Водночас норми вищевказаної постанови КМУ від 28.02.2022 №164 щодо зупинення перебігу строку для прийняття спадщини є такими, що вводять в оману спадкоємців, та у даному випадку, як стверджує представник позивачів, зумовили пропуск позивачами строку для прийняття спадщини.

Таким чином, суперечності у нормах чинного законодавства щодо строків прийняття спадщини, які існували на початку вторгнення російської федерації до України та припали на період відкриття спадщини спадкодавцем у цій справі, зумовили невизначеність позивача щодо конкретних чітких термінів для прийняття спадщини. При цьому, суд наголошує, що Закон не повинен суперечити принципам верховенства права, має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях його застосування та наслідків дії норм. В протилежному випадку втручання держави у право власності особи не буде відповідати «справедливому балансу», який має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини, яка нестиме «індивідуальний і надмірний тягар».

Також при вирішенні даної справи суд зауважує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Тобто, законодавство України не містить вичерпного переліку поважних причин пропуску строку на прийняття спадщини, а також чітко не вказує які причини є поважними.

У разі пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, може бути встановлено додатковий строк для її прийняття з наступних підстав: за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину; на підставі судового рішення про встановлення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з правовою позицією ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Турції» від 27.06.2000 року» при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку , суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини вчинення цих дій. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст.1269 ЦК України, звернувшись до нотаріальної контори, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Висновки за результатами розгляду справи

Вирішуючи питання поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини конкретної справи.

За конкретних фактичних обставин кожної справи суд має оцінювати тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що має важливе правове значення.

Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що про існування заповідального розпорядження, складеного ОСОБА_3 на користь позивачів, останнім стало відомо у березні 2023 року, тобто вже зі спливом шестимісячного строку, визначеного законодавством для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини вказали на початок збройної агресії та введення воєнного стану в Україні, пов`язані з нею зміни у законодавстві, відповідно до яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, факт перебування батьків позивачів з необхідними документами (заповіт, свідоцтво про смерть та інші документи, пов`язані зі спадщиною) під окупацією у м. Херсон.

При цьому позивачі не відмовилися від спадщини, а подавши заяву до нотаріальної контори про її прийняття, отримали мотивовану відмову через пропуск строку для її прийняття.

Зважаючи на викладені обставини, зокрема на те, що на час звернення позивачів до суду, спадщина, визначена до спадкування заповітом, не була визнана відумерлою (доказів зворотного суду не надано), спадкоємці не усунені від прийняття спадщини, а також те, що позивачі пропустили строк подачі заяви для прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому наявні підстави для визначення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є три місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-80, 223, 258-259, 263-266, 273, 280-289, 354 ЦПК України, ст.ст. 10, 12, 15, 16, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1235, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дивізійської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_6 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_7 ), додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Дивізія Білгород-Дністровського району Одеської області, терміном у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Дивізійська сільська рада, місцезнаходження: 68150, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Дивізія, вул. Миру, 100 ().

Суддя К. І. Олійник