ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2553/25 Номер провадження 22-ц/814/2405/25Головуючий у 1-й інстанції Алексашина Н.С. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар: Грицак А.Я.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05 березня 2025 року по справі за заявою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_1 , Кременчуцьке РУП ГУНП в Полтавській області, про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду із заявою про видачу обмежувального припису. У заяві зазначили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 24 квітня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23.11.2015 року шлюб між ними розірвано. Донька після розірвання шлюбу залишилася проживати з матір`ю. Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.06.2020 року визначено місце проживання дитини з матір`ю.

Заявниці зазначають, що ОСОБА_1 систематично вчиняє щодо них протиправні дії, які полягають у образах, нецензурній лайці, погрозах, пошкодженні майна та електрообладнання у квартирі за їх місцем проживання. Такі дії ОСОБА_1 негативно відбилися на психологічному стані неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , що призвело до взяття її на облік Службою у справах дітей м.Кременчука, як дитини, що опинилася в складних життєвих обставинах. Крім того, через отриманий стрес дитина має проблеми зі здоров`ям, що підтверджується висновками логопеда-дефектолога та лікаря-невролога.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24.06.2021 у справі №524/5650/21 щодо ОСОБА_1 видавався обмежувальний припис, що створило для заявників тимчасовий спокій.

В обґрунтування заяви вказують, що починаючи з 19.01.2025 року ОСОБА_1 вчинив наступні дії:

-13.02.2025 року умисно наніс травму ОСОБА_2 , внаслідок чого викликали поліцію та швидку допомогу;

-14.02.2025 року замурував дочку ОСОБА_5 у квартирі, під час повітряних тривог, створивши небезпеку для її життя та здоров`я.

23.02.2025 року щодо ОСОБА_1 винесено терміновий заборонний припис.

Заявники просять суд видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_1 шляхом:

- заборони перебувати в місці постійного проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборони наближатися до місця їх проживання на відстань менше 500 м;

- заборони вести з ними телефонні переговори та листування за допомогою стільникового зв`язку або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто.

Також заявники просять стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 8000 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05 березня 2025 року заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Головне управління національної поліції в Полтавській області в особі Кременчуцького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, про видачу обмежувального припису задоволено.

Видано обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яким визначити такі заходи тимчасового обмеження, заборонивши йому:

- перебувати в місці постійного проживання (перебування) постраждалих осіб, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ,

-наближатись на відстань 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 ,

-заборонити вести телефонні переговори, та іншу переписку за допомогою стільникового зв`язку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з ухвалення рішення повідомлено Кременчуцьке РУП Головного управління Національної поліції в Полтавській області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

У стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу відмовлено.

В апеляційному порядку рішення оскаржив ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що рішення є необгрутованим , ухвалене без всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи .

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 вказує, що у зв`язку із перебуванням на роботі не зміг прибути у судове засідання та спростувати заявлені ОСОБА_3 факти щодо вчинення ним домашнього насилля.

Також вказує, що ОСОБА_3 його колишня дружина шахрайськими діями відчужила їхню спільну власність, квартиру за адресою АДРЕСА_1 , продавши її своїй матері.

Про шахрайський намір відповідних дій свідчить зняття з реєстрації у квартирі спільних дітей за заявою ОСОБА_1 з його підробленим підписом , вказаний факт підтверджено внесеними до ЄРДР відомостями про вчинення кримінального правопорушення.

Апелянт не погоджується із твердженнями заявника щодо вчинення ним систематично домашнього насилля. Зазначає, що вказані обставини спростовуються доказами долученими ним до апеляційної скарги , та наявності фактичного спору про майно.

Зважаючи на вказані обставини ОСОБА_1 просить скасувати рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05 березня 2025 року , та відмовити в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Судовим розглядом встановлено, що заявниця ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є колишнім подружжям, шлюб між яким розірвано згідно рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 23.11.2015 року.

Після розірвання шлюбу місце проживання дитини подружжя ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено разом з матірю ОСОБА_3 , що підтверджується рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 18.06.2020 року.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 24 червня 2021 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та видано обмежувальний припис строком на шість місяців стосовно ОСОБА_1 .

15.02.2025 року строком на три дні видано терміновий заборонний припис АА №587455 стосовно кривдника ОСОБА_1 у зв`язку зі скоєнням ним насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_3 .

Крім того, 23.02.2025 року строком на п`ять днів видано термінові заборонні приписи АА №587434 та АА №587433 стосовно кривдника ОСОБА_1 у зв`язку з вчиненням ним домашнього насильства до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно відповіді ТОВ «Житлорембудсервіс» від 21.02.2025 року по АДРЕСА_1 неодноразово фіксувалося пошкодження (перерізання) невідомими особами відхідних дротів після лічильника електроенергії до вказаної квартири, зокрема, 23.01.2025 року та 24.01.2025 року.

Задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису суд першої інстанції виходив з того, що доказами у справі підтверджено факт систематичного вчинення насильства психологічного характеру з боку ОСОБА_1 щодо заявників та своєї неповнолітньої дочки ОСОБА_4 . Вказані дії кривдника негативно відбиваються на психологічному стані заявників та, насамперед, неповнолітньої дитини. Існують обґрунтовані ризики продовження вчинення домашнього насильства та настання негативних наслідків для стану здоров`я дитини, що підтверджується висновком логопеда-дефктолога.

Колегія суддів не може погодитись із вказаним висновком суду першої інстанції з слідуючих підстав.

Згідно ст.4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

За пунктом 3 частини першої статті 350-4ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, єЗакон України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1Закону №2229-VIII домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини першої статті 1Закону України«Про запобіганнята протидіюдомашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, від 12 січня 2022 року в справі № 752/9731/21, від 09 січня 2023 року в справі № 161/5807/22.

У постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 369/7782/19 (провадження № 61-21337св19) зроблено висновок, що «відповідно до частини третьої статті 26 Закону № 2229-VIIIрішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Частиною 1ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України).

Суд першої інстанції задовольняючи заяву , зокрема , посилався на висновок логопеда-дефектолога , як підтвердження того, що саме поведінка ОСОБА_1 провокує погіршення стану дитини, та в даному випадку необхідне обмеження спілкування з батьком.

Проте , колегія суддів не може взяти вказаний доказ , як підставу для задовлення заяви та свідчення про здійснення ОСОБА_1 домашнього насилля щодо дитини , оскільки, висновок про психологічний стан дитини та вплив на неї спілкування з батьком може надати лише кваліфікований дитячий психолог. Він проводить відповідні тести, спостереження та інтерв`ю, щоб оцінити психологічний розвиток дитини, її емоційний стан, поведінку та адаптацію.

З долучених до матеріалів справи відеодоказів вбачається , що сама заявниця ОСОБА_3 дозволяє собі в присутності малолітньої дитини використовувати лайку , показувати ОСОБА_1 непристойний жест, що полягає в тому, що середній палець піднімається вгору або вперед, а інші чотири пальці притискаються до долоні , дитина копіює відповідний жест в адресу батька.

Судова практика орієнтує на те, що видача обмежувального припису є обов`язковою в разі доказово обґрунтованого постійного використання у безпосередньому спілкуванні або переписці з колишнім чоловіком/дружиною погроз, у тому числі фізичною розправою, вживанням щодо них ненормативної лексики, образ та приниження, які кваліфікуються як домашнє насильство у формі психологічного насильства. Докази, що додають до заяви, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.

З матеріалів справи встановлено, що сторони пребуваючи у шлюбі придбали майно , а саме квартиру у якій наразі проживає ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_4 . У договрі купівлі-продажу вказано , що майно придбане за рахунок спільних коштів подружжя .

Після розірвання шлюбу , згідно наявних у матеріалах справи доказів, поділ майна не відбувся , воно було відчужине ОСОБА_3 на користь її матері , проте в подальшому вказаний провчин був визнаний недійсним.

Відповідно , вбачається невирішений спір про майно , що фактично триває з 2015 року, самі по собі викладені у заяві обставини стосуються причин припинення проживання сім`єю та неприязності стосунків між сторонами.

Обставин, з якими Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» пов`язує видачу обмежувального припису, у справі не встановлено.

Додані до заяви докази не стосуються небезпечних проявів домашнього насильства у його психологічному, фізичному, економічному вигляді.

Застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії по відношенню до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису, не встановлені.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука від 05 березня 2025 року скасувати.

Заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Головне управління національної поліції в Полтавській області в особі Кременчуцького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов