"24" червня 2025 р. Справа № 363/6074/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Баличевої М.Б., при секретарі Василенко Г.В., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вишгород заяву про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення заборгованості,-

встановив:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває справа №363/6074/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про стягнення заборгованості.

24.06.2025 року через канцелярію суд представником позивача адвокатом Білінським Б.П. подано заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на частку у статутному капіталі ТОВ «ІНФАНТЕКС» (ідентифікаційний код 43213341) у розмірі 49% статутного капіталу, номінальною вартістю 98000.00 гривень, що належить ОСОБА_3 та заборонити її відчуження будь-яким способом; заборонити державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим уповноваженим особам, здійснювати реєстраційні дії, проводити державну реєстрацію будь-яких змін до відомостей про ТОВ «ІНФАНТЕКС» (ідентифікаційний код 43213341) щодо частки у статутному капіталі у розмірі 49%, номінальною вартістю 98 000.00 гривень, що належить ОСОБА_3 .

Заява обґрунтована тим, що з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стало відомо, що ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належить частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «БРЕНД МЕНЕДЖМЕНТ КОМПАНІ» (ідентифікаційний код 39944550) у розмірі 100% статутного капіталу, номінальною вартістю 2 500 000.00 гривень;

-частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АКТИВНІСТЬ» (ідентифікаційний код 35508568) у розмірі 100% статутного капіталу, номінальною вартістю 46 000.00 гривень; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФАНТЕКС» (ідентифікаційний код 43213341) у розмірі 49% статутного капіталу, номінальною вартістю 98 000.00 гривень, частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТТОН ТЕХНОЛОДЖІ» (ідентифікаційний код 41443556) у розмірі 50% статутного капіталу, номінальною вартістю 250 000.00 гривень. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 05.03.2025 року у справі 363/6074/24 заяву адвоката Білінського Б.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено частково. Накладено арешт в межах позовних вимог на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «АКТИВНІСТЬ» (ідентифікаційний код 35508568) у розмірі 100% статутного капіталу, номінальною вартістю 46 000.00 гривень, що належить ОСОБА_3 та заборонено її відчуження будь-яким способом. Накладено арешт в межах позовних вимог на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТТОН ТЕХНОЛОДЖІ» у розмірі 50% статутного капіталу, номінальною вартістю 250 000.00 гривень, що належить ОСОБА_3 та заборонено її відчуження будь-яким способом. В решті відмовлено. Згідно інформації, вказаної в Листі ГУ ДГІС у м. Києві №51290/6/26-15-12-08-08 від 23.05.2025 року, виходячи з даних про прибуток ТОВ «ІНФАНТЕКС» проводить господарську діяльність. Щодо інших підприємств вказаних вище - Позивачу достеменно відомо, що вони не здійснюють господарської діяльності. Тобто єдиним підприємством, де ОСОБА_3 є власником частки у статутному капіталі, та яке здійснює господарську діяльність - є саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФАНТЕКС» (ідентифікаційний код 43213341).

Таким чином, з огляду на розмір заборгованості, що утворилась і зазначена в виконавчому документі та рішенні суду, існує обґрунтована ймовірність неможливості виконання рішення суду про стягнення коштів із боржника за рахунок наявного у нього майна через недобросовісність позичальника, у зв`язку із чим позивач вирішив звернутися до суду із заявою про забезпечення позову та накладення арешту на власність боржника. Крім того зазначив, що представником позивача подано в межах даної справи заяву про збільшення позовних вимог (згідно позовної заяви від 12.1 1.2024 року ціна позову складала 156 956, 46 грн., за заявою про збільшення позовних вимог від 14.03.2025 року - 263932, 84 грн., тобто на 106976, 38 грн. більше, ніж було вказано в позові). Частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФАНТЕКС» (ідентифікаційний код 43213341), яка належить ОСОБА_3 становить 49% статутного капіталу, номінальною вартістю 98000.00 гривень, тобто входить в межі збільшення позовних вимог у справі №363/6074/24.

В судовому засіданні представник позивача та позивач просили задовольнити заяву про забезпечення позову з підстав викладених в ній.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлена, крім того повідомлявся через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Вишгородського районного суду Київської області, причини неявки суду невідомі.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, повідомлялася належним чином.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Так, згідно із ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України - заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За правилами ст. 150 ЦПК України - позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описанного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання. Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі №922/4587/13.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Верховний Суд звернув увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову (Постанова від 19.02.2021 року у справі за №643/12369/19).

Таким чином, як і арешт, так і заборона відчуження майна допускається за умови, що майно належить відповідачу та є необхідність саме у цьому видізабезпечення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись лише на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18.04.2023 року у справі №363/1956/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість, яка складається з основної суми боргу за договором позики №20/12/18 від 20 грудня 2018 року - 1 018 984, 04 грн. (один мільйон вісімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні чотири копійки), що складає еквівалент за курсом НБУ - 27 865 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять доларів США 34 центи), індекс інфляції у розмірі 141 791. 64 грн. (сто сорок одна тисяча сімсот дев`яносто одна гривня 64 копійки), 3% річних від простроченої суми за договором позики №20/12/18 від 20 грудня 2018 року у розмірі 39 494, 10 грн. (тридцять дев`ять тисяч чотириста дев`яносто чотири гривні 10 копійок), що в загальному розмірі складає 1 200 269, 78 грн. (один мільйон двісті тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 78 копійок) (а.с. 19-24).

05.06.2023 року Вишгородським районним судом Київської області видано виконавчий лист по вказаній справі (а.с. 25-26).

20.06.2023 року старшим державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орленко М.М. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 72065728 (а.с. 27).

07.08.2023 року старшим державним виконавцем Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Орленко М.М. винесені постанови про арешт майна боржника ВП № 72065728 (а.с. 67-72).

Матеріали справи містять безкоштовні запити з ЄДРЮОФОПГФ (а.с. 63-66), супровідні листи Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 73-78), лист Деснянської районної державної адміністрації в м. Києві від 14.08.2023 № 1021/05/29-3674 (а.с. 79), лист Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві від 05.08.2023 № 39-М-1467 (а.с. 80), лист заступника начальника відділу з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (а.с. 81).

20.03.2025 року представником позивача через канцелярію суду подана заява про збільшення позовних вимог, в якій він просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 індекс інфляції у розмірі 195369,49 грн у зв`язку з невиконанням зобов`язання; 3 % річних від простроченої суми за договором позики № 20/12/18 від 20.12.2018 року у розмірі 68 563,35 грн. у зв`язку з невиконанням зобов`язання; судові витрати, які позивач понесе у зв`язку із розглядом справи, що становлять 30000,00 грн.

З листа ГУ ДПС у м. Києві Державної податкової служби України від 23.05.2025 р. № 16/26-15-12-08-08 вбачається, що ТОВ «ІНФАНТЕКС» відповідно до поданої фінансової звітності малого підприємства, як обов`язкового додатку до декларації з податку на прибуток підприємств за 2020, 2022' 2023, 2024 роки, в якій акумулюється інформація про суми разом доходів, витрат та чистий прибуток (збиток).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Заява про забезпечення позову має бути обґрунтованою, її доводи мають підтверджуватися доказами. Позивач зобов`язаний довести, що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має дотримуватися балансу прав та інтересів сторін спору, вживати заходи забезпечення позову лише у разі співмірності вимог заяви вимогам позову та лише за умови дотримання принципу правомірного обмеження прав та інтересів протилежної сторони спору.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову не містить нових обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову саме у вибраний заявником спосіб, проте заява про забезпечення позову містить лише посилання на невиконання відповідачем рішення суду.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, що має наслідком відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст.149-153, 353 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 27.06.2025 року.

Головуючий М.Б. Баличева