Справа № 489/3389/25
Номер провадження 2/489/2114/25
УХВАЛА

10 липня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченко Г.С.,

за участі секретаря судового засідання Козловської А.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 9 Інгульського районного суду м. Миколаєва клопотання про закриття провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

В травні 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №28.06.2024-100002206 від 28.06.2024 в розмірі 25 440,00 грн.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 02.05.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.

07.07.2025 представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просить закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю предмету позову, в своїй заяві зазначив, що 03.07.2025 ОСОБА_1 сплачено кошти в погашення заборгованості по кредитному договору №28.06.2024-100002206, а тому на теперішній час відсутній предмет спору між сторонами.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача,дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, приходить до наступного.

Підстави для закриття провадження у цивільній справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому потрібно надавати сутнісного, а не формального значення.

Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного неіснування (відсутність) предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04 (провадження №12-67гс19) прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема: шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Подібний висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 15.11.2023 у справі №522/3680/22 (провадження № 61-12919св23), від 07.02.2024 у справі №204/3106/22 (провадження № 61-9467св23), від 05.02.2025 у справі №211/7338/23 (провадження № 61-8811св24).

Враховуючи, що на час відкриття провадження у справі зобов`язання за кредитним договором не були припинені, тобто предмет спору існував, то відсутні підстави для закриття провадження у справі з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України.

За такого, суд дійшов висновку, що оскільки заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» обґрунтована обставинами, які виникли після ухвалення оскаржуваних судових рішень, тому задоволенню не підлягає.

Як наслідок, відсутні підстави і для повернення позивачеві судового збору на підставі пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», оскільки вказана норма передбачає повернення судового збору у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

За наведених обставин сторона позивача не позбавлена права відмовитися від позову на підставі пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України або залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Також, суд звертає увагу, що представником позивача не надано інформації про те, чи відшкодувала відповідач позивачеві разом із заборгованістю за кредитним договором також і судовий збір, понесений позивачем при зверненні до суду.

Керуючись статтями 255-256, 258-260 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» про закриття провадження у справі та повернення судового збору - відмовити.

Розгляд справи відкласти на 06.10.2025 о 11:30 год.

Ухвала набирає законної сили в момент її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 10.07.2025.

Суддя Г.С.Костюченко