Справа № 727/4968/25
Провадження № 2/727/1433/25
У Х В А Л А

про визнання відводу необґрунтованим

14 липня 2025 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівців Літвінова О.Г.., розглянувши заяву ОСОБА_1 про недовіру судді Літвіновій О.Г. подану в межах розгляду матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до КП «Містосервіс» про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівців з позовом до КП «Містосервіс» про захист прав споживачів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2025 року даний позов було передано в провадження судді Шевченківського районного суду м. Чернівців Літвіновій О.Г.

Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до КП «Містосервіс» про захист прав споживачів було призначено до підготовчого судового засідання.

14 липня 2025 року до канцелярії суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Літвіновій О.Г.

В заяві ОСОБА_1 , свою недовіру мотивує тим, що, на його думку, суддя підійшла до розгляду позовної заяви без належної уваги, допустила сумнівну неточність аргументів, що можна розцінити з негативної точки зору, наслідком чого є підстави вважати дії судді некомпетентними або заангажованими, що викликає у позивача сумніви щодо можливості встановлення суддею Літвіновою О.Г. об`єктивного, справедливого рішення по суті позовних вимог.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 та оцінивши наведені ним доводи доходжу такого висновку.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 4952,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, доходжу висновку, що доводи заяви про недовіру судді Літвіновій О.Г. по своїй суті зводяться до незгоди Левченка О.І. із прийнятим суддею рішенням в рамках підготовчого сулового засідання, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу судді.

Доводи заяви про недовіру, зокрема, ґрунтуються на тому, що під час підготовчого судового засідання суддя долучила до матеріалів справи подані представником відповідача документи, які підтверджують їхні повноваження та відзив на позовну заяву, яку позивач відмовився отримувати.

Слід зазначити, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

З урахуванням наведеного вважаю, що заява ОСОБА_1 про недовіру судді Літвіновій О.Г. є необґрунтованою, тому відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про недовіру судді Літвіновій О.Г. визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про недовіру судді Літвіновій О.Г. передати для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Літвінова О.Г.