Справа № 157/230/25
Провадження № 2/157/257/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

у складі головуючого - судді Ходачинського Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

встановив:

06.02.2025 до Камінь-Каширського районного суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивачка, просить встановити факт спільного проживання її та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час військових дій, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 01 січня 2017 року по день його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка зазначила, що займаючись у період з 2014 по 2016 роки волонтерською діяльністю пов`язаною з допомогою своїм землякам, які брали участь в антитерористичній операції на сході України, у 2015 році познайомилась та підтримувала тісні дружні відносини з ОСОБА_5 , який у період з 29.01.2015 по 29.04.2016, будучи призваним до лав Збройних Сил України, проходив службу та брав участь у бойових діях на сході країни.

Після демобілізації ОСОБА_5 з 31 грудня 2016 року вона та останній розпочали спільно проживати однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу у її батьківському житловому будинку разом з її матір`ю ОСОБА_6 на АДРЕСА_1 , вели спільний побут та господарство, облаштовували будинок, робили поточні ремонти, мали спільний бюджет та витрати. Отримані від заробітку доходу витрачали на забезпечення потреб власної родиною, почали будівництво житлового будинку в м. Камінь-Каширському, разом відпочивали, піклувалися один про одного, підтримували батьків, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільне харчування, обговорювали питання укладення шлюбу.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням рф, ОСОБА_5 24 лютого 2022 року був знову призваний до лав Збройних Сил України та брав безпосередню участь у військових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини. 11 березня 2022 року вона востаннє спілкувалася з ОСОБА_5 засобами телефонного зв`язку. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , виконуючи свій конституційний обов`язок по захисту державного суверенітету та територіальної цілісності України, загинув в селі Ніжиловичі Бучанського району Київської області. Фактично шлюбні відносини між нею та ОСОБА_5 існували понад п`ять років до дня його смерті, однак так і не були зареєстровані.

Встановлення факту проживання однією сім`єю її та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу необхідне їй для набуття права на звернення, в тому числі і в підрозділах Міністерства оборони України для оформлення пільг і соціальних допомог гарантованих державною членам сімей загиблих військовослужбовців, у зв`язку з чим вважає за необхідне залучити в якості третьої особи на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення факту в позасудовому порядку неможливо, оскільки мати загиблого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 факт спільного проживання з ОСОБА_1 категорично заперечує та не визнає.

Ухвалою судді від 03.03.2025 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

У поданому 12.03.2025 відзиві відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, вважає, що в позові слід відмовити. На обґрунтування цього зазначила, що на момент загибелі її сина ОСОБА_5 позивачка не проживала разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Її син до 2017 року був військовослужбовцем, а позивачка займалась волонтерською діяльністю і в міру своєї діяльності вони перетинались. На прохання позивачки син періодично допомагав останній у ремонту будівлі та господарстві, однак постійно не проживав з нею, а був зареєстрований та проживав разом з нею по АДРЕСА_2 . Під час поховання сина та встановлення йому пам`ятника позивачка участі не приймала. Також саме ОСОБА_3 було вручено орден «Золота зірка» як члену сім`ї загиблого. Долучені до позовної заяви чеки та накладні сумнівного походження та не свідчать про ведення спільного побуту позивачки та ОСОБА_5 . Таким чином, на момент смерті її син не проживав з позивачкою, спільного побуту не вів, всі свої речі, документи зберігав за місцем проживання відповідачки. Вважає, що позивачка, звернувшись до суду в порядку позовного провадження, а не в порядку окремого провадження, порушила норми цивільного процесуального законодавства. Крім цього, для отримання статусу члена сім`ї загиблого захисника чи захисниці України, позивачка може звернутись у відповідні підрозділи Міністерства оборони України та рішення про відмову у наданні зазначеного статусу може бути оскаржене у встановленому законом порядку.

ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні позовної заяви.

У поданій до суду 19.03.2025 року представником позивачки відповіді на відзив представник заперечує обставини, викладені у відзиві та зазначає, що на підтвердження зазначених у ньому обставин, відповідачкою не долучено жодного доказу, окрім будинкової книги, яка сама по собі не доводить факт постійного проживання ОСОБА_5 за адресою його реєстрації.

Щодо аргументації відповідачки про те, що її син нібито зберігав усі свої документи за місцем його реєстрації, зазначив, що ОСОБА_3 до відзиву не долучила жодної копії таких документів при тому, що більшість з них станом на момент смерті ОСОБА_5 наявними були саме у позивачки. Відповідачка, у свою чергу, жодних пояснень з цього приводу не наводить та не спростовує, оскільки достовірно обізнана в правдивості тверджень ОСОБА_1 щодо того, що відповідні документи перебували у неї до повернення тіла загиблого ОСОБА_5 , після чого ОСОБА_1 на прохання його матері надала їй всі оригінали.

Разом із тим ОСОБА_3 у відзиві жодним чином не пояснює, в який спосіб опинились у позивачки особисті документи її сина додані до позову копії військового квитка, свідоцтва про вакцинацію, паспортів, посвідчень учасника бойових дій та інші. Надання оригіналів і копій таких документів третій особі, з якою у ОСОБА_5 , як стверджує відповідачка, не було жодних відносин та спільного побуту, не є характерним для відносин звичайних знайомих, а навпаки - це притаманне саме для тісних відносин подружжя, осіб, що довіряють і які впевнені одна в одній.

Аналогічно у своєму відзиві відповідачка свідомо замовчує та жодним чином не спростовує долучені до позовної заяви акт за № 175 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї та доданих до нього письмових пояснень сусідів, а також відомості, вказані в особовій справі ОСОБА_5 стосовно його сімейного стану та статусу контактної особи ( ОСОБА_1 ). Ця обставина свідчить про прагнення відповідачки приховати від суду дійсні обставини справи враховуючи очевидну складність їх доведення за умови смерті особи, факт проживання з якою слід встановити.

Звернув також увагу на ту обставину, що відповідачка не навела у відзиві жодних доводів, які б дозволяли ставити під сумнів правдивість наданих пояснень сусідів, отриманих при обстеженні матеріально-побутових умов сім`ї, а також не зазначила про наявність у них підстав підписувати завідомо недостовірні документи, оговорювати інших осіб чи в інакший спосіб викривляти дійсні обставини, внаслідок чого цілком логічним є висновок про неспроможність будь-яких сумнівів в цій частині, якщо ОСОБА_3 наполягатиме на їх існування в ході судового розгляду.

Звернення позивачки в порядку позовного, а не окремого провадження зумовлене виключно оспорюванням відповідного факту ОСОБА_3 , а відтак, існуванням спору між сторонами, який в порядку окремого провадження не може бути вирішений судом.

Таким чином вважає, що відповідачка у поданому відзиві не спростувала доводів та тверджень позивачки, наведених у позовній заяві та не забезпечила суд доказами, які б могли підтвердити обставини, на існуванні яких вона наполягає, заперечуючи проти позовних вимог.

Просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 31.03.2025 залучено до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство оборони України.

У поданих до суду 15.04.2025 року пояснень представник Міністерства оборони України Ткачук В.В. зазначив, що ОСОБА_1 не надано достовірних доказів, які отримані законним шляхом та відповідно чинному законодавству, щодо факту спільного проживання. Ведення спільного бюджету заявниця нічим не підтверджує, зазначене наводить на думку про хибність її тверджень про ведення спільного бюджету. Вважає, що не зазначено у заяві та не наведено належних і допустимих доказів наявності взаємних прав та обов`язків у заявниці із загиблим ОСОБА_5 , а тому відсутні підстави для визнання такого факту. З урахуванням принципу диспозитивності процесу та засад змагальності сторін, відповідно до яких заявник зобов`язана довести обставини, на які посилається на підтвердження заяви, у зв`язку з чим слід дійти обґрунтованого висновку про недоведеність факту спільного проживання заявниці із загиблим.

Також зазначив, що загиблий безпосередньо не входив до апарату чи структурних підрозділів Міністерства оборони України, входив до особового складу військової частини, яка в свою чергу входить до складу Збройних Сил України, які підпорядковані Міністерству оборони України, яке здійснює забезпечення, військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України. Таким чином, Міністерство оборони України здійснює забезпечувальну діяльність Збройних Сил України, а не здійснює безпосереднє керівництво ними і не може володіти інформацією щодо спільного проживання заявниці і зазначеного військовослужбовця.

Ухвалою суду 28.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просили позов задовольнити. Позивачка повідомила, що метою її звернення до суду є не отримання одноразових виплат, а встановлення статусу особи, яка проживала у шлюбних відносинах із полеглим Героєм України та отримання відповідних пільг та гарантій. Адвокат зауважив, що звернення із заявою про встановлення юридичного факту в позовному провадженні є дієвим механізмом у цій справі, оскільки відповідачка заперечує такий факт, тому наявний спір про право.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали із викладених у відзиві підстав, просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідачки заперечив існування спору, вважає, що справу необхідно розглядати в окремому провадженні.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_4 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник Міністерства оборони України Ткачук В.В. у судове засідання 03.07.2025 не з`явився, на інших судових засіданнях позовні вимоги не визнав з підстав, зазначених у поясненнях.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника Міністерства оборони України, свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до частин 2 та 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Камінь-Каширському Волинської області, що підтверджується копією її паспорта громадянина України НОМЕР_1 (а.с. 10-12).

ОСОБА_1 просить встановити факт спільного проживання її та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час військових дій, однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період часу з 01 січня 2017 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок травми отриманої під час військових дій. Травма і причини смерті пов`язані із захистом Батьківщини. Зазначене підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 16.03.2022 (а.с. 43), витягом з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол № 21 від 29.03.2022) (а.с. 45).

ОСОБА_5 указом Президента України від 20.04.2022 № 264 посмертно присвоєно звання ГЕРОЙ УКРАЇНИ з удостоєнням ордена «ЗОЛОТА ЗІРКА», що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с. 90).

Згідно з абзацом ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на момент ухвалення рішення) до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

Відповідно до ч. 5 ст. 10-1 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (в редакції чинній на момент ухвалення рішення) до членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Частиною 1 ст. 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд дійшов висновку, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу, є реалізація її прав щодо отримання статусу члена сім`ї загиблого ветерана війни та захисника України, тому встановлення цього факту має юридичне значення.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно з абз. 5 п. 6 рішення Конституційного Суду України від 09.06.1999 № 5-рп/99, до членів сім`ї військовослужбовця належать також інші особи, що постійно мешкають з ним та ведуть спільне господарство.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з постановою Верховного Суду від 20.03.2023 у справі № 372/3321/19, належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивачкою долучено письмові докази, які дослідженні в судовому засіданні.

Актом № 175 обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 10.08.2022 складеного комісією Камінь-Каширської міської ради (а.с. 54), зі свідчень сусідів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з`ясовано, що ОСОБА_1 проживала з 2016 року разом з її співмешканцем ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 . До акту також додані свідчення вищезазначених сусідів (а.с. 55, 56).

Крім цього, в графі «сімейний стан і місце проживання сім`ї» копії облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 міститься інформація про дружину - ОСОБА_10 , 1967 року народження, та зазначений її контактний номер телефону (а.с. 58-59). Суд зауважує, що цей запис робився зі слів військовослужбовця, тому підтверджується той факт, що сам ОСОБА_5 . ОСОБА_11 зазначив як контактну особу для екстреного зв`язку з сім`єю.

На долучених представником позивачки фотографіях знаходяться ОСОБА_5 з матір`ю позивачки ОСОБА_6 та псом, які перебувають на території подвір`я, де знаходиться житловий будинок ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Суд погоджується із зауваженням відповідачки, що фотографії взяті із загального доступу та були надані для місцевого інтернет-видання, тому не можуть бути підтвердженням спільного життя позивачки із ОСОБА_5 .

Факт кореспонденції між заявницею та ОСОБА_5 доводиться фотокопіями експрес-накладних ТОВ «Нова Пошта» № 8841 від 20.03.2016 (а.с. 32), № 2982 від 29.05.2015 (а.с. 35), № 8082 від 10.06.2016 (а.с. 36), № 9556 від 28.08.2015 (а.с. 37), № 4203 від 29.10.2015 (а.с. 38), згідно з якими ОСОБА_1 робила відправлення на ім`я ОСОБА_5 . Цими накладними підтверджуються обставини надання волонтерської допомоги і початку взаємних стосунків, зазначені позивачкою як привід до спільного проживання.

Суд бере до уваги також долучені позивачкою фотокопії особистих документів ОСОБА_5 , зокрема паспорт громадянина України НОМЕР_5 (а.с. 39-40), довідка про присвоєння ідентифікаційного номера від 08.06.2001 (а.с. 40), паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 (а.с. 41), посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_7 від 28.09.1999 (а.с. 42), свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 16.03.2022 (а.с. 43), посвідчення серії НОМЕР_8 від 03.06.2016 (а.с. 44), військовий квиток (а.с. 46-51), міжнародне свідоцтво про вакцинацію/профілактику (а.с. 52-53), а також фотокопії гарантійного талона заповненого на ім`я ОСОБА_5 (а.с. 65-66), квитанції про отримання коштів від ОСОБА_5 за придбання товару № 003459 від 19.08.2020 (а.с. 68), оригінали яких зберігаються у позивачки, тобто за місцем проживання ОСОБА_5 , що вкотре доводить факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та спростовує викладені у відзиві на позовну заяву доводи відповідачки про те, що ОСОБА_5 всі свої речі та документи зберігав за місцем її проживання.

Свідок ОСОБА_12 повідомив, що знає загиблого ОСОБА_5 , оскільки разом вчились в паралельних класах. ОСОБА_13 жив десь в районі ОСОБА_14 , бо свідок живе в тій стороні, тому бачив як він ходив час від часу, зокрема й у супроводі ОСОБА_15 . Близько не були знайомі, але для себе зробив висновок, що ОСОБА_13 там проживає, оскільки бачив його регулярно. Свідок забирав тіло ОСОБА_13 з моргу міста ОСОБА_16 , їздили за тілом з ОСОБА_15 , братом та водієм. Крім того, в день поховання їздив додому до позивачки, щоб забрати документи ОСОБА_13 й надати працівникам військомату. Тіло загиблого забирали на виконання службових обов`язків, оскільки зі своїм братом проходили службу в ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Свідок ОСОБА_9 дала показання, що є сусідкою позивачки, перебуває на пенсії. Безпосередньо спостерігала за взаєминами сусідів ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . ОСОБА_13 проживав там на постійній основі десь з 2016 року, разом вони господарювали на городі, їздив на заробітки, робив все по господарству. Мати ОСОБА_15 дуже любила ОСОБА_13 , називала «синок». Свідок бачила сусідів через паркан кожного дня. Періоди, коли ОСОБА_13 не проживав були тільки тоді, коли він їздив на заробітки. Про факти проживання у батьків їй не відомо. По господарству ОСОБА_13 іноді приходив і допомагав його батько ОСОБА_16 . Також спостерігала як ремонтували другий поверх будинку. Про взаємовідносини з ОСОБА_17 свідок не знає, а батька ОСОБА_13 бачила часто - рубав дрова, допомагав по господарству на городі, косив траву.

ОСОБА_8 як свідок показав, що також спостерігав спільне проживання ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , оскільки є сусідом. Десь у 2016 ОСОБА_13 повернувся з АТО, після цього вони жили разом. Батько ОСОБА_16 приходив допомагати по господарству на городі, рубав дрова. З особистого життя зауважив, що про сварки чи конфлікти не чув. Також ОСОБА_13 допомагав і батькам, про що сам йому і розповідав. Проживання у батьків відбувались періодично, іноді тижнями. Повідомив, що ОСОБА_13 , в силу свого характеру, допомагав багатьом, любив тварин. Свідок сприймав проживання ОСОБА_15 та ОСОБА_13 як цивільний шлюб.

Свідок ОСОБА_18 показала, що в серпні 2016 року вона з сім`єю переїхала жити в село Підцир`я, винаймали житло з старшою дочкою та чоловіком. Проживала там до лютого 2020 року. ОСОБА_15 та ОСОБА_13 проживали на сусідній вулиці. Свідок часто бувала в гостях, ОСОБА_15 сестра ОСОБА_19 стала хресною її сина в липні 2017 року. З ОСОБА_13 познайомилась вдома в ОСОБА_15 перед тим як він поїхав на заробітки восени 2016 року, а згодом бачились на Різдво 2017 року. Весною разом з ОСОБА_13 садили картоплю в ОСОБА_15 . Свідок повідомила, що ОСОБА_13 періодично їздив на заробітки за кордон. Також часто з ним розминалась, коли він на велосипеді їхав до мами. Щодо спільного проживання повідомила, що робить такий висновок, оскільки ОСОБА_15 з ОСОБА_13 разом проживали, прокидались, що вона безпосередньо спостерігала, коли зранку до них заходила. Також вели господарство - ОСОБА_13 завів у Лариси курочок, а також косив, прибирав, робив ремонт. Свята проводили разом - смажили шашлики на подвір`ї. Бачила як робили ремонт на кухні приблизно влітку 2018 року. Була в гостях на Різдво 2021 році. Про те, чому не реєстрували шлюб, нічого не може повідомити, а також про проживання ОСОБА_13 у батьків їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_20 повідомив, що ОСОБА_13 допомагав ОСОБА_15 , а ОСОБА_15 допомагала ОСОБА_13 як волонтер, коли він ще служив в АТО. ОСОБА_13 орієнтовно в 2014-2017 роках жив біля матері в літній кухні на АДРЕСА_3 . В квартирі проживали батьки та ОСОБА_16 . ОСОБА_13 півтора роки прослужив на військовій службі, в якийсь момент виїхав за кордон до рф на заробітки. Кошти, які заробляв він витрачав на будматеріали, які зберігав у Лариси вдома. ОСОБА_16 допомагав ОСОБА_13 робити ремонт в Лариси. З 2017 до 2022 року ОСОБА_13 допомагав ОСОБА_15 , при цьому «і жив, і не жив» з матір`ю. В ОСОБА_13 було бажання збудувати власний будинок. На пряме запитання ОСОБА_13 відповідав ОСОБА_16 , що не живе з ОСОБА_15 , про особисте не розповідав. Наскільки відомо свідку, в позивачки залишилось чимало інструментів, що належали ОСОБА_13 - сварка, перфоратори, шуруповерти, бетономішалка, тільки бензопилу ОСОБА_16 забрав. Пам`ятає, що в 2019 році ОСОБА_13 попросив приїхати, допомогти скласти будматеріали на території домогосподарства ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_21 повідомила, що знайома з сім`єю ОСОБА_22 , періодично заходила до них додому. ОСОБА_13 знає давно по школі, бувала в сім`ї часто, кілька разів на тиждень, надавала медичні послуги. ОСОБА_23 бачила в мами, ніколи не чула про шлюбні відносини ОСОБА_13 . ОСОБА_15 в матері ніколи не бачила і взагалі на судовому засіданні її бачить вперше. Свідок також повідомила, що працювала в Камінь-Каширській ЦРЛ, тому відвідувала сім`ю ОСОБА_22 , з 2018 до 2020 року працюючи в обміннику також продовжувала відвідувати.

Свідок ОСОБА_24 особисто з ОСОБА_13 знайома не була, інформацією про його життя володіє від третіх осіб.

Показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_18 перебувають у логічному взаємозв`язку, одні одному не суперечать, не спростовані іншим учасниками провадження, а тому визнані судом достовірними, належними та допустимими доказами факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як дружини та чоловіка, а також факту ведення спільного господарства. Суд зауважує, що ці свідки безпосередньо протягом тривалого часу спостерігали за спільним життям ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , а також брали участь у їх житті як сусіди та близькі особи, тому ці показання об`єктивно відтворюють обставини спільного проживання, що є предметом доказування у цій справі. Показання свідка ОСОБА_12 також не суперечать встановленим обставинам, зокрема підтверджують той факт, що документи ОСОБА_5 зберігались вдома ОСОБА_1 та були передані у день поховання.

Показання свідка ОСОБА_20 також не спростовують обставин проживання його брата ОСОБА_5 з ОСОБА_1 . При цьому висновки, які робить ОСОБА_20 під час надання показань суперечать його ж свідченням. Зокрема свідок не заперечує того факту, що ОСОБА_5 свої індивідуальні речі та інструменти зберігав на території домогосподарства ОСОБА_1 , проте вважає це фактом взаємодопомоги протягом дуже тривалого часу. Суд зауважує, що показання свідка ОСОБА_20 ґрунтуються на запереченні факту спільного проживання, але не узгоджуються з його ж свідченнями, тому не підтверджують заявлені заперечення і є неналежними.

Показання свідка ОСОБА_21 також засновані на заперечені факту спільного проживання, зробленого на підставі власних висновків та спостережень. При цьому сама ж свідок зауважила, що їй нічого не відомо про обставини особистого життя ОСОБА_5 . Суд погоджується з аргументом представника позивача, що ці показання є неналежними.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 80 ЦПК України визначено поняття достатності доказів, а саме достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять в предмет доказування.

Згідно з частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд зазначає, що докази у справі відповідно до положень ст. 89 ЦПК України оцінюються, окрім іншого, за принципом їх достатності і взаємного зв`язку у їх сукупності.

Відповідачка заявляє те, що ОСОБА_5 був зареєстрований за місцем її проживання у АДРЕСА_2 , де й проживав, на підтвердження чого додано фотокопію будинкової книги НОМЕР_9 для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_2 (а.с. 87-89).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Таким чином законодавством передбачено можливість проживання особи не за однією адресою, а за декількома, при цьому офіційно зареєстрованою може бути виключно одна із них.

На твердження представника відповідачки ОСОБА_4 про те, що факт спільного проживання необхідно було встановлювати виключно в порядку окремого провадження, суд зауважує, що окреме провадження у цивільному судочинстві - це вид непозовного провадження, в якому суд розглядає справи, що стосуються підтвердження наявності або відсутності певних юридичних фактів, встановлення правового статусу особи, або захисту її особистих немайнових чи майнових прав, коли немає спору про право. Позиція сторони відповідача полягає у запереченні факту проживання однією сім`єю, оскільки встановлення цього факту може вплинути на права та інтереси відповідачки, тому спір про право існує. Суд погоджується із позицією адвоката Колєсніка Б.В. та констатує, що позивачка обрала дієвий механізм захисту, звернувшись із заявою про встановлення факту в позовному порядку саме до відповідачки, яка заперечує такий факт спільного проживання, тобто має місце спір про право.

Суд не бере до уваги заперечення Міністерства оборони України проти задоволення позовних вимог, оскільки у поясненнях представник третьої особи повідомляє, що МОУ «не може володіти інформацією щодо спільного проживання заявниці і зазначеного військовослужбовця». Позиція МОУ полягає у формальному запереченні позовних вимог у зв`язку з недоведеністю.

Судом досліджено надані сторонами докази, які в сукупності підтверджують факт спільного проживання. Обставини не спростовані стороною відповідача, тому вважаються доведеними. Долучені стороною позивача докази на підтвердження обставин та показання свідків суд вважає достовірними, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Такі докази також є достатніми та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Досліджені під час судового розгляду докази підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ведення ними спільного господарства, наявності між ними взаємних прав та обов`язків з 01 січня 2017 року до дня загибелі Героя України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Задовольняючи позов суд не стягує з відповідачки на користь позивачки понесені нею витрати зі сплати судового збору, оскільки ОСОБА_1 таких вимог не заявляла та просила залишити судовий збір за нею.

Керуючись ст. 12, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст. 3 СК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 під час воєнних дій, як дружини та чоловіка без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2017 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Відповідачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_11 .

Третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_12 .

Третя особа: Міністерство оборони України, 03168, м. Київ, пр. Повітрофлотський, буд. 6, .

Повний текст рішення суду складений 14.07.2025 року.

Головуючий Роман ХОДАЧИНСЬКИЙ