Справа № 369/209/24
Провадження № 2/369/1471/25
РІШЕННЯ

Іменем України

30.06.2025 м. Київ

Києво-Святошинського районного суду Київської області у складі: головуючого судді Янченко А.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/209/24 за позовною заявою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , від імені якого діє опікун ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» (далі позивач) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , від імені якого діє опікун ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (поточне найменування Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», надалі - АТ «УКРСИББАНК», Банк) та ОСОБА_3 (надалі по тексту - Позичальник) був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 від 02.07.2007 року (надалі - кредитний договір), у відповідності до якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 30000.00 дол. США, а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти, та сплатити проценти, штрафнісанкції у ( разі невиконання умов кредитного договору) у розмірі та в терміни, встановлені кредитним Договором.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_3 залишилися квартира загальною площею 50.60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та невиконанні зобов`язання за кредитним договором, що увійшли до складу спадкового майна. Акціонерне товариство «УКРСИББАНК», не маючи відомостей про наявність спадкоємців, звернулося до Києво-Святошинського районного суду Київської області із заявою про визнання спадщини, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , відумерлою, та просило передати у власність територіальної громади міста Вишневе квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 16025735, яка належала померлому на праві приватної власності. Після ознайомлення з матеріалами спадкової справи суд встановив наявність ознак спору про право, оскільки до зазначеної справи звернулася ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про прийняття спадщини від імені свого недієздатного сина ОСОБА_3 , що свідчить про наявність потенційного спадкоємця.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.08.2023 року провадження у справі № 369/5978/23 закрито, заяву АТ «УКРСИББАНК» про визнання спадщини відмерлою залишено без розгляду.

Оскільки вимога Банку до спадкоємців залишилась не задоволеною. АТ «УКРСИББАНК» звернувся із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 511 дол. США 45 цнт. та пеню в розмірі 397 дол. США 35 цнт. в межах вартості майна, прийнятого у спадщину.

03 червня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з позовом, представник опікуна ОСОБА_2 , яка є опікуном ОСОБА_1 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після чого залишилась квартира та непогашені кредитні зобов`язання. Спадкова справа відкрита 22.07.2021, спадкоємцем є син померлого ОСОБА_1 , який є особою з інвалідністю І групи. Заяву про прийняття спадщини подала його опікун.

У вересні 2022 року відповідач звернулась до АТ «УКРСИББАНК» з проханням про реструктуризацію боргу, повідомивши про прийняття спадщини ОСОБА_1 . Банк у листі від 20.10.2022 року підтвердив факт обізнаності прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 1281 ЦК України, кредитор повинен пред`явити вимоги до спадкоємця не пізніше 6 місяців з моменту отримання ним свідоцтва про право на спадщину або з моменту, коли дізнався про це. Позивач дізнався про спадкоємця не пізніше 20.10.2022, але звернувся з вимогами лише в січні 2024 року, порушивши встановлений строк. Позивач пропустив строк пред`явлення вимог згідно зі ст. 1281 ЦК України, тому його позов підлягає відхиленню як безпідставний.

01.12.2024 року до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення в яких позивач зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , який мав заборгованість перед АТ «УКРСИББАНК» за кредитом. Його єдиний спадкоємець син ОСОБА_1 , інвалід І групи, під опікою ОСОБА_2 . Банк дізнався про смерть боржника 10.12.2021, а про факт прийняття спадщини 28.08.2023. Після того як представнику банку стало відомо про смерть боржника, ОСОБА_3 , банк направив до Другоі? киі?вськоі? державноі? нотаріальноі? контори вимогу до спадкоємців No25-1-01/992 від 22.12.2021 року. Вказані вимоги банку були перенаправленні за місцем відкриття спадковоі? справи до ОСОБА_4 ?вськоі? державноі? нотаріальноі? контори 08.02.2022 року ОСОБА_5 звернулась до «УКРСИББАНК» з проханням реструктуризації боргу. 23 вересня 2022 року ОСОБА_5 повторно звернулась із аналогічним проханням. Водночас, через відсутність інформації про спадкоємців, 20 квітня 2023 року банк звернувся до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою. Однак після витребування матеріалів спадкової справи судом було встановлено, що існує спір про право, оскільки опікун подала заяву про прийняття спадщини від імені недієздатного сина.Свідоцтво про право на спадщину не видане, однак відповідно до ст. 12961297 ЦК України це не звільняє спадкоємця від відповідальності. Закон надає кредитору право обрати ефективний спосіб захисту, включаючи позов про стягнення боргу в межах вартості спадкового майна.

02.12.2024 року до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до справи зокрема: Ухвала від 15.10.2024 року Голосіївського районного суду м. Києва (Справа 752/12231/18 продовжено до 26.06 2026 року строк дії рішення у справі №752/12231/18 від 26.06.2020 року про визнання недієздатним ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; Заява з повідомленням про вручення ОСОБА_2 від 05.02.2022 року до Акціонерне Товариство «УКРСИББАНК» в якій ОСОБА_2 зазначає що після смерті ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем є його син ОСОБА_1 . Дану заяву банк отримав 08.02.2022року.

12.06.2025 року до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовільнити.

13.06.2025 року до суду надійшла заява представника відповідача просила слухати справу у її відсутність, проти позову заперечувала.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

02.07.2007 року між АТ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №0 заборгованість за яким складає 30 000 дол. США з кінцевим строком повернення 02.07.2022. У забезпечення виконання зобов`язань за договором була передана в іпотеку квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана квартира була придбана у шлюбі з матір`ю спадкоємця ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрито спадкову справу №68021858. Єдиним спадкоємцем визнаний син ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), особа з інвалідністю І-А групи, яка потребує постійного стороннього догляду. Прийняття спадщини відбулося через законного опікуна ОСОБА_2 .

08.02.2022 року ОСОБА_2 звернулася до Банку з проханням реструктуризувати заборгованість, вказавши на факт прийняття спадщини ОСОБА_6 . Це підтверджується копією самої заяви, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Банку, та не заперечується позивачем у письмових поясненнях доданих до справи до заяви були додані наступні документи:

копія рішення суду про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над ним;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

- копія паспорту та ІПН ОСОБА_1 ;

- копія паспорту та ІПН ОСОБА_2 ;

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ;

- довідка МСЕК ОСОБА_1 ;

- довідка державного нотаріуса Щербини Я.О. щодо прийняття спадщини ОСОБА_1 : від 22.07.2021.

23.09.2022 ОСОБА_2 звернулася до Банку повторно, до заяви були додані документи:

- копія рішення суду про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над ним;

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

- копія паспорту та ІПН ОСОБА_1 ;

- копія паспорту та ІПН ОСОБА_2 ;

- копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ;

- довідка МСЕК ОСОБА_1 ;

- копія ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 3 лютого 2021 та постанови

Київського апеляційного суду від 29.09.2021;

- довідка державного нотаріуса Щербини Я.О. щодо прийняття спадщини ОСОБА_1 : від 22.07.2021.

У відповідь (лист №27-1-01/19408 від 20.10.2022) Банк підтвердив факт обізнаності про прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1 .

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України позивач заявив вимоги до спадкоємця.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної правової норми застосовуються у випадку дотримання кредитором статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Статтею 1281 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України, кредитор має право пред`явити вимоги до спадкоємця протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про прийняття спадщини. Отже, граничним строком для пред`явлення вимог до спадкоємця в даній справі було 20.04.2023 року Позовну заяву подано лише у січні 2024 року, тобто з пропущенням преклюзивного строку.

Направлення через нотаріальну контору повідомлення спадкодавцям про наявність боргу - не означає своєчасне пред`явлення кредитором вимоги до спадкодавця.

Пункт 2.1. Глави?10 Наказу Мінюсту №?296/5 (2012) встановлює: Якщо нотаріус заводить спадкову справу за заявою кредитора, це означає обрану форму: Але далеко не всі претензії одночасно є пред`явленням вимоги для цього кредитор має зробити конкретні дії: направлення претензії спадкоємцю, і/або набуття статусу позову в суді.

Згідно з практикою Верховного Суду, направлення кредитором вимоги через нотаріуса в межах строків ч.?23 ст.?1281 ЦКУ справді відповідає формі пред`явлення, але не є автоматичним (достатнім) для визнання вимоги своєчасною, якщо не вжито жодних додаткових кроків зокрема, без направлення конкретного звернення до спадкоємців.

Нотаріус лише фіксує факт звернення кредитора в рамках ст.?1281 ЦКУ тобто сам по собі «нотаріальний канал» відповідає формі пред`явлення.Однак зобов`язання кредитора полягає не лише в інформуванні нотаріуса, а й у самостійному заявленні вимоги кредитору до спадкоємців чи суду в межах строку. Без цього строк вважається пропущеним, а право втраченим.

Отже, ключовим в даній справі є встановлення дати, коли банк дізнався про прийняття спадщини, і чи звернувся він до спадкоємців протягом 6?місячного строку. Ці позиції лягли у стійку правову доктрину, яка захищає право кредитора, але водночас накладає чіткі часові рамки.

Верховний Суд у своїх постановах від 18.09.2019 (справа №640/6274/16) та від 17.04.2018 (справа №522/407/15-ц) чітко встановив, що пропуск строку, передбаченого ст. 1281 ЦК України, позбавляє кредитора права вимоги як за основними, так і за додатковими зобов`язаннями, включаючи іпотечні зобов`язання.

КЦС ВС (11.07.2018, №?495/1933/15-ц), строк 6 місяців починається з моменту, коли кредитор дізнався про відкриття спадщини. Звернення до спадкоємця через суд не пізніше цього строку є способом пред`явити вимогу .

Ця правова позиція є усталеною практикою Верховного Суду і активно застосовується судами нижчих інстанцій.

Суд вважає, що позивач, маючи інформацію про спадкоємця, не скористався правом у передбачені законом строки, тому втратив право вимоги до відповідача.

При вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані з колом спадкоємців, належністю спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, його вартістю та дотриманням кредитором визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Велика Палата ВС справа №?604/946/20 від 11.09.2024, обмеження відповідальності спадкоємця обумовлено вартістю успадкованого майна, а не загальною сумою боргу; позов може розглядатись у межах оцінки спадкового майна. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц (провадження № 61-9193св18).

В матеріалах справи відсутня будь яка оцінка вартості спадкового майна.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто в розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкоємці відповідають за боргами спадкодавця в межах вартості майна, одержаного у спадщину, а при відсутності чи недостатності спадкового майна - кредитне зобов`язання припиняється неможливістю його виконання. Виходячи із суті спору, який полягає у необхідності погашення кредитної заборгованості померлого позичальника за наявності особи, яка прийняла спадщину після його смерті, та принципу доведеності цих обставин, позивач мав надати докази на підтвердження обсягу успадкованого майна та його вартості. Особливо зважаючи на той факт, що все спадкове майно відповідача складає лише квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Інша частина квартири належить колишній дружині померлого.

Оскільки матеріали справи не містять таких доказів, про вартість спадкового майна, суд дійшов висновку про неможливість задоволення позову.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Таким чином, диспозитивність цивільного судочинства унеможливлює витребування доказів за ініціативою суду, а позивач своїми правами щодо предмета спору, в тому числі щодо витребування доказів не скористався.

В оцінці поведінки та способу ведення справ банком враховується те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними у цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ банком є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного всі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах.

Враховуючи, що предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості за кредитним договором, АТ «УКРСИББАНК» зобов`язаний був довести ті обставини, на які він посилався, як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази вартості спадкового майна, а у випадку неможливості надати такі докази - заявити клопотання про їх витребування, з дотриманням правил та процедур, встановлених ЦПК України.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216-1223, 1268-1270, 1281 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-89, 258, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» до ОСОБА_1 , від імені якого діє опікун ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скаргу на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 30.06.2025 року.

Суддя А.В. Янченко