Номер провадження: 22-ц/813/1051/25
Справа № 522/9387/23
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Сегеди С.М.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якого дає адвокат Іванцова Зоя Анатоліївна, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, а саме зменшити стягнення з нього аліментів з 1/4 до 1/6 на кожну дитину.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 25.01.2013 по справі №2216/809/2012 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2012 року. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист від 05.03.2013. Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17.04.2013 по справі №2216/917/2012 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. В подальшому Малиновським районним судом м. Одеси по справі №521/6913/19 видано судовий наказ, згідно якого з ОСОБА_3 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) на користь ОСОБА_4 .. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2019 року по справі №522/10379/19 розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .. Тобто наразі з позивача стягується 50% заробітку. Із введенням воєнного стану розмір доходів позивача почав коливатися та відповідно розмір сплачуваних аліментів на двох дітей постійно змінюється. Водночас позивач несе додаткові витрати на утримання своїх непрацездатних батьків, мати позивача- ОСОБА_5 має 3 групу інвалідності, та сам позивач має хронічні захворювання, які потребують постійного лікування, зокрема хронічне захворювання зору.

Відповідачка ОСОБА_2 надала відзив, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог та зазначила, що позивач не надав жодних доказів того, що в нього змінилось матеріальне становище чи сімейне становище, погіршився стан здоров`я, як передбачено ст. 192 СК України. Також відсутні докази утримання аліментів з військовослужбовця на утримання другої дитини ОСОБА_6 , а тому наявні підстави вважати, що аліменти на другу дитину не відраховуються. Докази щодо добровільної сплати аліментів на утримання другої дитини позивачем також не надані. Встановлений рішенням суду розмір стягнення аліментів не є завищеним та відповідає передбаченим нормам законодавства. Наявність хворої матері не може слугувати доказом її утримання позивачем та не може бути самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Також надана позивачем виписка із обстеження не є доказом погіршення стану здоров`я, оскільки відсутні докази лікування та факт понесення витрат на лікування, а тому факт погіршення здоров`я платника аліментів не доведена також. У матеріалах справи відсутні докази, що половина заробітку позивача йде на сплату аліментів, оскільки відрахування з виплат додаткової винагороди не проводяться.

ОСОБА_3 надав відповідь на відзив ОСОБА_2 , у якій просив задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 у повному обсязі. Зазначив, що доводи ОСОБА_2 щодо не стягнення з позивача аліментів на утримання другої дитини спростовуються довідкою від 08.05.2023 №475/13-146, яка підтверджує відрахування із заробітної плати позивача аліментів на користь ОСОБА_4 .. Щодо відсутності доказів утримання батьків позивача, то зазначено, що позивач не фіксує і не збирає квитанції про купівлю батькам речей домашнього вжитку, подарунків, не вимагає від батьків розписки щодо фінансової допомоги, однак сам факт наявності батьків-пенсіонерів передбачає, що позивач, як син, допомагає їм фінансово. Щодо лікування зору, то у позивача немає фінансової можливості лікуватись. Також зазначено, що відповідно до чинного законодавства батьки повинні в рівній мірі забезпечувати дитину, а також у позивача є сумніви щодо використання сплачених аліментів на власні цілі ОСОБА_2 ..

Відповідачка ОСОБА_2 надала заперечення на відповідь на відзив, в яких просила відмовити позивачу у задоволені позовних вимог. Зазначила, що відповідно позову позивач зазначив, що добровільно сплачує аліменти на утримання другої дитини, однак доказів сплати так і не надав до суду. З наданої позивачем довідки про отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди вбачається, що роботодавець відрахувавши на законних підставах аліменти за 2022 рік в середньому на один місяць 10 500 грн на двох відповідачів, позивачу залишалося в середньому 35 000 грн, що становить 77% заробітку для власних потреб позивача. Щодо факту утримання батьків позивача, то даний факт вже існував при винесені судом рішення про стягнення аліментів (рішення від 2013 року). Також надано довідку про перебування відповідачки на посаді, отримання нею заробітної плати. Між тим належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, зміни сімейного стану, погіршення стану здоров`я, а тому немає безумовних підстав для зменшення розміру аліментів.

ОСОБА_3 надав письмові пояснення щодо заперечень ОСОБА_2 ..

У судове засідання в суді першої інстанції з`явилися представник позивача - адвокат Іванцова З.А. та відповідачка ОСОБА_2 ..

Представник позивача просила задовольнити позов та зменшити аліменти на утримання дітей по 1/6 на кожного.

Відповідача просила відмовити, оскільки позов недоведений.

Від відповідачки ОСОБА_4 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, питання щодо задоволення чи відмови у задоволені позовних вимог залишила на розсуд суду.

25 січня 2024 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси у задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Іванцова Зоя Анатоліївна, подав апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Від відповідачки ОСОБА_2 до апеляційного суду надійшов відзив апеляційну скаргу в якому вона просить суд залишити без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання, призначене на 26 червня 2025 року об 16:00 год з`явились представник позивача Іванцова З.А., відповідачка ОСОБА_2 , інші учасники справи до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками, наявними в матеріалах справи.

Відповідачці ОСОБА_4 судові повістки направлялись на єдині відомі адреси, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Єдиного державного демографічного реєстру, однак поштові повідомлення повернулись до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно ч. 1 ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, оскільки судові повістки направлялась на всі відомі суду адреси місця проживання та реєстрації учасників справи та враховуючи, що отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а саме суду, апеляційний суд в достатній мірі виконав обов`язок щодо повідомлення про дату, час та місце розгляду справи.

Крім того, Одеським апеляційним судом було опубліковано на офіційному веб-сайті суду заяву про повідомлення про судове засідання ОСОБА_4 , яке призначено на 26 червня 2025 року об 16:00 год.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено без дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що доводи позивача та надані ним докази не є доказами, що підтверджують вимоги за ст. 192 СК України, а зазначені позивачем обставини самі по собі не можуть слугувати достатньою підставою для зменшення розміру аліментів, стягуваних на утримання неповнолітніх дітей.

Апеляційний суд вважає передчасними такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 15 липня 2007 року позивач ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 , свідоцтво про шлюб було видано відділом реєстрації актів цивільного стану Старосинявського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №27.

Під час шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 20.01.2009, актовий запис №32.

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 25.01.2013 позов прокурора Старосинявського району, в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 для утримання малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_7 повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 30 жовтня 2012 року (справа №2216/809/2012).

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 17.04.2013 шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано (справа №2216/917/2012).

Судом також встановлено, що 28.01.2017 ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 було видано Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №144.

Під час шлюбу у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 народилась дитина- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління 20.01.2009, актовий запис №32.

Крім того, судом встановлено, що перебуваючи у вищевказаному шлюбі позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2018 позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задоволено. Зменшено розмір аліментів, визначених рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.10.2017, до досягнення дитиною повноліття, тобто до 27.12.2026 (справа №522/19640/17).

Поставною Одеського апеляційного суду від 26.02.2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.04.2018 скасовано. Ухвалено нове судове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено (справа №522/19640/17).

Малиновським районним судом м. Одеси 13.05.2019 видано судовий наказ, згідного якого з ОСОБА_3 стягується на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі на одну дитину частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23.04.2019 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (справа № 521/6913/19).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем військової частини та з нього на користь ОСОБА_2 (на утримання сина ОСОБА_7 ) та на користь ОСОБА_4 (на утримання сина ОСОБА_6 ) стягуються аліменти, що підтверджується наданими позивачем довідками від 08.05.2023 №475/13-145 та №475/13-146 за період з травня 2022 року по квітень 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 ЦПК України цей судовий наказ набрав законної сили 13.05.2019 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2019 шлюб між позивачем та ОСОБА_4 розірвано (справа №522/10397/19).

Повивач 15 травня 2023 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом про зменшення аліментів.

Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Виходячи із вимог позову та доводів апеляційної скарги, позивач ОСОБА_3 вважає, що з нього стягуються аліменти на двох дітей у загальному розмірі становить 50% від усіх його видів заробітку (доходу).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина 3 статті 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження.

Відповідно до ст. 183 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька .

Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей (син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), аліменти на яких стягуються відповідно до судових рішень у розмірі 1/2 частики від усіх видів його заробітку з 13.05.2019.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд критично ставиться до висновків суду, що стан здоров`я позивача не є предметом доказування, а тому не був досліджений судом, хоча позивач посилався у позовній заяві на погіршення здоров`я, як на одну з підстав для зменшення розміру аліментів відповідно до ст. 192 СК України.

Відповідні доводи були підставами позовних вимог позивача ОСОБА_3 , адже ним не було заявлено відмови від будь-яких підстав позову, а тому ненадання оцінки відповідним доказам суперечить нормам процесуального законодавства, так як відповідно до положень п.п. 1-2 ч. 1 ст. 264 ЦПК, зокрема, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються та чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Позивачем було повідомлено суду, що у зв`язку із перебуванням на військовій службі у ОСОБА_3 виникла потреба у лікуванні зору. Згідно доданої до позовної заяви довідки, позивачу визначено діагноз «Хоріоретиніт, вітреіт лівого ока, міопія слабкого ступеню обох очей, складний міопічний астигматизм лівого ока».

Щодо утримання позивачем його непрацездатних батьків то слід зазначити, що згідно вимог ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом було встановлено, що мати позивача ОСОБА_5 має ІІІ групу інвалідності, що потребує додаткових витрат.

Слід зазначити, що відсутність судових рішень щодо обов`язку ОСОБА_3 утримувати своїх батьків не виключає його обов`язку щодо їх утримання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ч. 1 ст. 142 СК України, діти мають рівні права щодо батьків. З наведених положень слідує, що друга дитина позивача має право на утримання зі сторони позивача, як і перша, на яку сплачуються аліменти. Проте, надання утримання обом дітям в однаковому розмірі робить витрати позивача на утримання дітей непропорційними до його заробітку, адже становитиме 50% від доходу, та значно перевищує рекомендований розмір аліментів, що визначений у ст. 182 СК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що аліменти на утримання дітей підлягають зменшенню до 1/3 частини від доходу (заробітку), що є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дітей позивача.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що слід задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Іванцова Зоя Анатоліївна - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 січня 2024 року скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на утримання дитини ОСОБА_7 з 1/4 частки до 1/6 частки усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з моменту набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Зменшити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_6 ) на утримання дитини ОСОБА_6 з 1/4 частки до 1/6 частки усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно починаючи з моменту набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 07 липня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

С.М. Сегеда