Справа № 369/9808/24
Провадження № 2/369/2546/25
РІШЕННЯ

Іменем України

11.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Гуленко Я.Є.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Вишнева державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

встановив:

У червні 2024 року представник Позивача звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом про визначення Позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов представник позивача обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , яка на день смерті постійно проживала в АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_5 державним нотаріусом Філатовою І.І. Вишневої державної нотаріальної контори ЦМУ МЮУ (м.Київ) була заведена 06.03.2023 р. спадкова справа №74/2023.

Крім ОСОБА_3 у померлої ОСОБА_5 був іще один син ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та мав доньку - ОСОБА_4 , яка згідно статті 1266 ЦК України претендує також на частину спадкового майна після смерті ОСОБА_5 за правом представлення, у зв`язку з чим ОСОБА_4 подала заяву до Вишневої державної нотаріальної контори про прийняття нею спадщини. При цьому ОСОБА_4 не дає письмової згоди ОСОБА_3 на прийняття ним спадщини.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складається з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , житловою площею 41,1 кв.м., загальною площею 56,6 кв.м. Вказана квартира належала померлій на праві власності про що свідчить Свідоцтво про право власності на квартиру видане на підставі рішення виконкому Вишневої міської Радин народних депутатів №83/11 від 23.12.1997 р. Квартира зареєстрована в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації на праві власності за ОСОБА_5 та записана в реєстрову книгу №1 за реєстровим № 155/28 10.04.1998 р.

Представник позивача вказує, що позивач ОСОБА_3 на даний час є громадянином Російської Федерації та на день смерті ОСОБА_5 проживав та проживає на даний час за місцем реєстрації - АДРЕСА_3 . Оскільки ОСОБА_3 проживав в іншій державі, а мати потребувала постійного нагляду, ОСОБА_3 доручав товаришу та сусіду матері ОСОБА_7 піклуватися та допомагати ОСОБА_5 , забезпечувати її продуктами харчування та ліками.

Останні два роки життя ОСОБА_5 хворіла, не виходила з квартири. З 24 лютого 2022 року у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації ОСОБА_3 приїхати до матері не мав можливості.

Похованням ОСОБА_5 займався за дорученням ОСОБА_3 його друг ОСОБА_7 , про що свідчить Заказ- наряд ритуальної служби №00650 від 19.10.2022 р.

Представник позивача посилається, що за роки життя ОСОБА_5 , її син ОСОБА_3 активно та систематично допомагав їй - надавав кошти для придбання побутової техніки, ліків, продуктів харчування, сплати комунальних послуг тощо. Доручав ОСОБА_7 доглядати за матір`ю.

Після смерті ОСОБА_5 її син, ОСОБА_3 , мав бажання як спадкоємець першої черги прийняти спадщину, але у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації особисто приїхати до України не мав можливості. За дорученням ОСОБА_3 його повірена особа ОСОБА_7 здійснював догляд за матір`ю під час хвороби, займався похованням, здійснював утримання квартири АДРЕСА_2 , сплачував та сплачує комунальні послуги.

Представник позивача зазначає, що на день смерті матері ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_3 від державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори стало відомо, що 28 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» відповідно до п.3 якої передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці.

Тобто шестимісячний строк, який встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини продовжувався ще на 4 місяці.

А, отже, ОСОБА_3 вважав, що останній день строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 мав бути згідно Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 р. - 18 серпня 2023 року.

Приїхати особисто до України та в короткий строк після смерті матері подати заяву про прийняття спадщини ОСОБА_3 не мав можливості у зв`язку із збройною агресією російської федерації.

У зв`язку з чим ОСОБА_3 08 липня 2023 р. звернувся за місцем свого проживання до нотаріуса Балашихінського нотаріального округу Московської області та оформив Заяву від 28 липня 2023 р. №50/363-н/50-2023-3-893 про прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана Заява про прийняття спадщини ОСОБА_3 від 28.07.2023 р. була надіслана до державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової Іванні Іванівні цінним листом 12 серпня 2023 року, про що свідчить Опис вкладення поштового відправлення 326, фіскальний чек та накладна, повідомлення про вручення.

Представник позивача вказує, що 14 березня 2024 року державний нотаріус Вишневої державної нотаріальної контори Філатова І.І. листом від 14.03.2024 р. № 391/01-16 надала ОСОБА_3 відповідь на заяву від 28.07.2023 р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надійшла до Вишневої державної нотаріальної контори 16.08.2023 р. за вхідним номером №500-1/02-14, згідно якої повідомила, що вказана заява про прийняття спадщини, видана на території Російської Федерації, а тому має бути засвідчена апостилем.

У зв`язку з чим ОСОБА_3 повторно звернувся до нотаріуса за місцем свого проживання Балашихинського нотаріального округу Московської області Російської Федерації та оформив повторно 21 березня 2024 р. Заяву про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана Заява (повторна) про прийняття спадщини від 21.03.2024 р. за № 50/3363-н/50- 2024-1-334 була легалізована шляхом проставлення апостиля від 03.04.2024 р. № 50/2320-24 посвідченого керівником відділу з питань адвокатури, нотаріату, державної реєстрації актів цивільного стану Управління Мінюсту Росії по Московській області.

Заява (повторна) про прийняття спадщини від 21.03.2024 р. за № 50/3363-н/50-2024-1-334 була подана до Вишневої державної нотаріальної контори 20 травня 2024 р.

31 травня 2024 р. державний нотаріус Вишневої державної нотаріальної контори виніс Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.05.2024 р. № 877/02-14/02-31, якою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з наступних підстав: Постановою КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. 19 червня 2023 року строки прийняття спадщини в Україні повертаються у шість місяців для того, щоб прийняти або відмовити від спадщини.

Представник позивача зазначила, що державним нотаріусом було відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вищевказані обставини є поважними причинами пропуску строку подання заяви та він має право звернутись до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Посилаючись на рішення Європейського суду, правові позиції, які висловлені Верховним Судом України в постанові від 6 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17 та в постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №580/1300/22 щодо визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, представник позивача просить суд:

визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у 6 (шість) місяців з моменту набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2024 року відкрито позовне провадження у даній справі із призначенням підготовчого судового засідання та витребувано у Вишневої державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою суду від 30.10.2024 року прийнято рішення відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Мєстєчкіної О.І. про прийняття зустрічного позову та передано його на авторозподіл.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 лютого 2025 року підготовче провадження в справі було закрито та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі.

24 липня 2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з доводами позову представник відповідача вказала, що позовна заява є необґрунтованою і не підлягає задоволенню, так як у ній підтверджується, що позивачу було відомо про смерть його матері 19.10.2022 року. Але так як мати померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , то спадкоємці повинні були звернутися до нотаріальної контори до 19.04.2023 року, а позивач 28.07.2023 року звернувся за місцем свого проживання в нотаріальну контору в Московській області і написав заяву про прийняття спадщини, а відправив дану заяву поштою лише 12.08.2023 року, тобто після спливу строку 19.04.2023 року.

У відзиві на позов також зазначено, що Представники ОСОБА_3 звернулися до Києво-Святошинського районного суду 22 вересня 2023 року із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та зобов`язання вчинити певні дії. 10.10.2023 року була винесена ухвала, якою заяву про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків. Але позивач та його представники не цікавилися справою та не усунули недоліки і 08.05.2024 року заява про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та зобов`язання вчинити певні дії була повернута. Просила відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову.

Третя особа Вишнева державна нотаріальна контора свого представника в судове засідання не направила, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

У судовому засіданні свідок на стороні позивача ОСОБА_7 пояснив суду, що він з дитинства дружив з позивачем ОСОБА_8 . Після служби в армії ОСОБА_9 залишився проживати в Росії, де одружився та має дітей. В Україні в м. Вишневе проживала його мати ОСОБА_5 , до якої він періодично приїздив. Останній раз приїздив за два місяці до початку війни. Так як ОСОБА_10 хворіла, то за проханням ОСОБА_11 свідок наглядав за нею, допомагав у придбанні продуктів та ліків за рахунок коштів, які переводив ОСОБА_9 . ОСОБА_9 пропонував матері переїхати до нього в Росію, але вона категорично відмовлялась. Після початку війни ОСОБА_9 вже не мав можливості приїхати в Україну, тому турбота за його матір повністю перейшла на свідка. І коли вона померла, то він здійснив її поховання. Про смерть матері ОСОБА_11 свідок в цей же день повідомив ОСОБА_11 . Щодо питання прийняття спадщини позивачем після смерті його матері, свідок пояснив, що він звертався з цим питанням до нотаріуса Білошицька, а потім вкінці березня звернувся до ОСОБА_12 , які відмовлялись від оформлення прийняття позивачем спадщини, а ОСОБА_12 повідомила, що вже відкрита спадкова справа і назвав нотаріуса. Він повідомив ОСОБА_13 , що треба форсувати події, подавати документи і він написав в Росії заяву на спадщину і переправив свідку. Сорожинський 12.08.2023 року заяву Ігоря відправив рекомендованим листом. 21.08.2023 року нотаріус Філатова на прийомі повідомила, що треба звертатися до суду, так як строки пропущені. 20.09.2023 року подали заяву до суду. В суді заява пролежала п`ять місяців і 20.02.2024 отримали ухвалу від 10.10.2023 р. і після того звернулися до адвоката. П`ять місяців не цікавився справою, бо своїх справ багато.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, матеріали справи 369/15272/23, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено, що ОСОБА_3 є громадянином Російської Федерації, що підтверджується його паспортом, легалізована копія якого шляхом проставлення апостиля з перекладом на українську мову знаходиться в матеріалах справи.

Згідно ст. 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України.

А згідно ч. 1 ст. 73 цього закону, іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 21.10.2022 р.

У день її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 10.04.1998 виконавчим комітетом Вишневої міської ради, згідно з рішенням від 23.12.1997 №83/11, зареєстрованого в БТІ 10.04.1998 №155/28 в книзі 1.

ОСОБА_3 є сином померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09 липня 1985 р., видане Вишневою міськрадою Києво-Святошинського району Київської області та спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України.

Іншим спадкоємцем за законом є онука спадкодавця відповідач ОСОБА_4 , так як її батькоОСОБА_6 є сином спадкодавця ОСОБА_5 і помер раніше неї ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 12 березня 1993 року та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 03.06.2003р., тому відповідач має право на спадкування за представленням відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_4 прийняла спадщину у відповідності до статті 1269 ЦК України, звернувшись з письмовою заявою від 06.03.2023р., тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, до Вишневої державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі якої була заведена спадкова справа №74/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами даної спадкової справи.

В матеріалах спадкової справи міститься Повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 06 березня 2023 року, згідно якого, на підставі заяви ОСОБА_7 , який діяв від імені позивача за довіреністю, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 21 жовтня 2022 року видано свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно листа виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 19.04.2023 за №516 на ім`я державного нотаріуса Філатової І.І., інформація щодо зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 , відсутня.

А згідно листа голови ЖБК «Ірпінь-2» Н.О. Бараш на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та на вказану дату відсутні особи, які були зареєстровані разом з нею за вищевказаною адресою. Дана інформація підтверджена довідкою про склад сім`ї від 04.05.2023.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти, спадкові договори) від 06.03.2025, відносно ОСОБА_5 у Спадковому реєстрі відсутня інформація за вказаними параметрами.

Згідно довідки про коло спадкоємців виданої державним нотаріусом Філатовою І.І. від 24.06.2023 року, спадкоємицею за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , є її онука ОСОБА_4 .

Згідно матеріалів справи, а також спадкової справи №74/2023 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 позивач ОСОБА_3 08 липня 2023 р. звернувся за місцем свого проживання до нотаріуса Балашихінського нотаріального округу Московської області та оформив Заяву від 28 липня 2023 р. №50/363-н/50-2023-3-893 про прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказана Заява про прийняття спадщини ОСОБА_3 від 28.07.2023 р. була надіслана до державного нотаріуса Вишневої державної нотаріальної контори Філатової Іванні Іванівні цінним листом 12 серпня 2023 року, через поштове відділення Укрпошти в м. Вишневе представником Олексієнка І.В. за довіреністю ОСОБА_7 , про що свідчить Опис вкладення поштового відправлення 326, фіскальний чек та накладна, повідомлення про вручення.

Дана заява зареєстрована у Вишневій державній нотаріальній конторі 16.08.2023 за №500-1/02-14.

Листом від 14.03.2024 р. № 391/01-16 державний нотаріус Вишневої державної нотаріальної контори Філатова І.І. на заяву позивача від 28.07.2023 р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка надійшла до Вишневої державної нотаріальної контори 16.08.2023 р. за вхідним номером №500-1/02-14, повідомила, що вказана заява про прийняття спадщини, видана на території Російської Федерації, а тому має бути засвідчена апостилем.

31 травня 2024 р. за вхідним №298/02-14 до Вишневої державної нотаріальної контори надійшла повторна заява позивача від 21.03.2024 року, в якій він заявив про прийняття ним спадщини після смерті його матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , і просить видати йому свідоцтво про право на спадщину згідно закону. Підпис позивача на даній заяві завірена Шульгіною О.П., нотаріусом Балашихинського нотаріального округу Московської області, а заява легалізована шляхом проставлення апостиля від 03.04.2024 р. № 50/2320-24 посвідченого керівником відділу з питань адвокатури, нотаріату, державної реєстрації актів цивільного стану Управління Мінюсту Росії по Московській області.

Згідно матеріалів спадкової справи та матеріалів цивільної справи №369/15272/23 22.09.2023 року до Києво-Святошинського районного суду звернувся із заявою ОСОБА_7 , який діє на підставі довіреності №4077 від 16.08.2023 гр-на ОСОБА_14 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Державний нотаріус Вишневої державної нотаріальної контори Філатова І.І. про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 10.10.2023 у справі № 369/15272/23 дану заяву залишено без руху з наданням строку для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня отримання даної ухвали. Ухвалою від 08.05.2024 року судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєвої І.О., в зв`язку з тим, що позивачі не усунули недоліки позовної заяви, то позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачам.

31 травня 2024 р. державний нотаріус Вишневої державної нотаріальної контори згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.05.2024 р. № 877/02-14/02-31, відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України. В обґрунтування відмови у вчинення нотаріальної дії державний нотаріус послалася на те, що Постановою КМУ від 28.02.2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. 19 червня 2023 року строки прийняття спадщини в Україні повертаються у шість місяців для того, щоб прийняти або відмовити від спадщини. Громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 надіслав заяву про прийняття спадщини до Вишневої державної нотаріальної контори 16 серпня 2023 року без врахування вимог Закону України «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, від 01 грудня 2022 року.

Позивачу запропоновано звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини та визнання його спадкоємцем.

Згідно заяви від 03 червня 2024 року відповідач ОСОБА_4 звернулась до Вишневої державної нотаріальної контори про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось на день смерті ОСОБА_5 , що складається з квартири під АДРЕСА_2 і яке було особистою приватною власністю померлої.

Державний нотаріус Філатова І.І. згідно винесеної нею постанови від 03.06.2024 за №885/02-14/02-31 відмовила відповідачу ОСОБА_4 у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 баби ОСОБА_5 в зв`язку з відсутністю у неї оригінала свідоцтва про право власності на вищезазначену квартиру, виданого 10.04.1998 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради, згідно з рішенням від 23.12.1997 року №82/11. Також зазначено, що 31 травня 2024 року Вишневою державною нотаріальною конторою було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропущеним строком для прийняття спадщини іншому спадкоємцю за законом після померлої ОСОБА_5 і що враховуючи вищевикладене неможливо встановити коло спадкоємців, які прийняли спадщину, а також визначити частку у спадщині кожного з спадкоємців.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Слід звернути увагу, що у пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини) було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 9 травня 2023 р. № 469 «Зміни, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану» пункт 3 вищезазначеної постанови КМУ №164 від 28.02.2022 року виключено.

Отже, у даній справі шестимісячний строк для прийняття спадкоємцями спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 починався 19 жовтня 2022 року та закінчувався 19 квітня 2023 року.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Вишневої державної нотаріальної контори з неналежно оформленою, тобто без проставлення апостиля, із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 його матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також повторно звернувся 31 травня 2024 року до нотаріальної контори вже з належно оформленою заявою про прийняття спадщини, тобто з проставленням Апостиля та належно оформленим перекладом документів з російської на українську мову.

На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття ним спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 його матері ОСОБА_5 .

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Представник позивача в обґрунтування поважності причин пропуску позивачем встановленого ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини в позовній заяві та наданих поясненнях зазначила що позивач пропустив строк для прийняття спадщини у зв`язку із нападом РФ на Україну, введенням на території України воєнного стану, веденням бойових дій в Україні; у зв`язку із тим, що позивач є громадянином Російської Федерації, яка є державою-агресором, тому перетнути кордон РФ для в`їзду в Україну, як і кордон України неможливо, а оформлення та направлення документів, в тому числі і заяви про прийняття спадщини, ускладнено та розтягнуто в часі; у зв`язку із суперечливими положеннями закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу декілька разів кардинально змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для ОСОБА_3 як спадкоємця та в кінцевому етапі мали своїм наслідком пропущення строку для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

В письмовому поясненні представник позивача як приклад визнання поважними причин пропуску строку для прийняття спадщини посилається на постанову Верховного Суду від 10 липня 2024 року №522/13476/23, згідно якої ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задоволено.

У зв`язку з цим необхідно зазначити, що у цій же постанові Верховний Суд вказує, що вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У даній справі правовідносини хоча і є подібними, але встановлені обставини справи є відмінними, тому питання поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини підлягають визначенню в даному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2022 року справі № 703/1836/20, зазначено, що «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.»

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №619/2906/23. Крім того, у даній постанові Верховного Суду викладена наступна правова позиціяпро поважність/неповажність причин пропуску строку для прийняття спадщини: «Незнання про смерть спадкодавця та перебування спадкоємця за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини».

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) зроблено такі висновки: «Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття / відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі своєї спорідненості із спадкодавцем та відсутністю спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування) наявність у нього права на спадкування.»

Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Надаючи оцінку доказам по справі та встановленим обставинам, враховуючи правозастосовну практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд приходить до висновку, що пропуск позивачем строку для прийняття спадщини не пов`язаний з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, як спадкоємця на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи та допиту у якості свідка ОСОБА_7 вбачається, що позивачу, який постійно проживає в Російській Федерації, про смерть його матері ОСОБА_5 стало відомо в день її смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 . А свідоцтво про смерть спадкодавця ОСОБА_5 видано ОСОБА_7 , який представляв інтереси позивача в Україні за довіреністю, 21 жовтня 2022 року.

Стороною позивача не доведено і в матеріалах справи відсутні дані про те, що позивач в шестимісячний період після смерті матері здійснював конкретні дії для прийняття спадщини і що були перешкоди які унеможливлювали прийняття спадщини в порядку визначеному законодавством України.

Суд критично відноситься до наданих в судовому засіданні пояснень свідка ОСОБА_7 про те, що нотаріуси ОСОБА_12 та Білошицька відмовили йому в оформленні прийняття спадщини позивачем ОСОБА_3 із - за того, що він є громадянином Російської Федерації, враховуючи, що належних доказів в підтвердження таких обставин, в тому числі належно оформленої позивачем заяви про прийняття спадщини в період шестимісячного строку, стороною позивача суду не надано.

Вищезазначені названі представником позивача причини, які за її думкою явились перешкодою у своєчасному прийнятті позивачем спадщини, в тому числі у зв`язку із нападом РФ на Україну, введенням на території України воєнного стану, веденням бойових дій в Україні; у зв`язку із тим, що позивач є громадянином Російської Федерації, яка є державою-агресором, суд вважає безпідставними і належно необґрунтованими.

Так, вищезазначені обставини продовжувались і після закінчення шестимісячного строку на прийняття спадщини при яких позивачем фактично без перешкод були подані до Вишневої державної нотаріальної контори дві заяви про прийняття спадщини.

Отже, позивач мав можливість такі дії для прийняття спадщини здійснити і протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, що вказує на відсутність у позивача об`єктивних та істотних перешкод для прийняття ним спадщини після смерті його матері. Іншого представником позивача в процесі розгляду справи не доведено.

Суд також не вважає поважною причиною пропуску позивачем шестимісячного строку на прийняття спадщини посилання представника позивача на таку обставину, як існування в цей період суперечливих положень закону щодо перебігу строку для прийняття спадщини.

Так, закон, тобто стаття 1270 ЦК України, якою встановлений шестимісячний строк на прийняття спадщини, в цей період не змінювався. А Кабінет Міністрів України не був правомочний приймати підзаконний акт, тобто постанову від 28.02.2022 р. №164, пункт 3 якої суперечить статті 1270 ЦК, що підтверджено вищезазначеним висновком Верховного Суду у постанові від 25 січня 2023 року, справа №676/47/21, в якій визначено, що пункт 3 цієї постанови не підлягає застосуванню, так як суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України. У даній постанові Верховного Суду також зроблено висновок, що правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються Цивільним кодексом України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2022 року у справі № 703/1836/20, зазначено, що суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини.

Отже, судом встановлено, що у позивача перешкод для подання заяви про прийняття спадщини не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, тому правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про те, що наведені представником позивача причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смертіІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

На підставі викладеного та встановлених обставин справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Вишнева державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщинивідмовити.

Інформація про позивача: ОСОБА_3 , громадянин Російської Федерації, адреса місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП відсутній.

Інформація про відповідача: ОСОБА_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 11 липня 2025 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ