Справа № 344/1415/22
Провадження № 22-ц/4808/872/25
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Максюти І. О.,

секретаря Петріва Д.Б.

за участю представника апелянта адвоката Струць Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника ОСОБА_1 адвоката Струць Тетяни Ігорівни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року, ухвалене у складі судді Бородовського С. О. в місті Івано-Франківську, у справіза позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Туристичне агентство «Оле-Тур», ФОП ОСОБА_2 про захист авторського права,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ПП «Туристичне агентство «Оле-Тур» про захист авторського права.

Позов мотивований тим, що 01 листопада 2014 року він опублікував у соціальній мережі Facebook свій авторський твір власне художнє бачення Головної брами палацу Потоцьких, підписавши роботу псевдонімом «ХМЕЛЬ14» в правому нижньому кутку графічного зображення. Крім того, 11 червня 2016 року він поширив свою роботу в соціальній мережі DRIBBLE.

28 травня 2021 року він, зайшовши в магазин «Оле-Тур», побачив, що його авторський твір зображено на магнітах без відмітки про авторство. Магніти пропонували для продажу та реалізації невизначеному колу осіб, дозволу на розповсюдження твору та отримання прибутку підприємству він не надав, що свідчить про порушення відповідачем його авторського права.

З метою досудового врегулювання спору 26 листопада 2021 року він звернувся до відповідача із відповідною претензією. Відповідач у відповіді на претензію зазначив, що ПП «Туристичне агентство «Оле-Тур» не здійснює жодної господарської діяльності щодо роздрібної торгівлі товарами, зокрема, зазначеними у претензії магнітами. Проте вказане не відповідає дійсності та спростовується чеком, який підтверджує придбання ним магніту, фотографією прилавку, а також відомостями щодо видів діяльності ПП «Туристичне агентство «Оле-Тур».

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з ПП «Туристичне агентство «Оле-Тур» на його користь компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, а саме 65000 грн; зобов`язати відповідача опублікувати на особистому сайті протягом місяця відомості про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення; зобов`язати відповідача надати інформацію про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів та про канали їх розповсюдження.

Протокольною ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2022 року залучено до участі у справі в якості відповідача ФОП ОСОБА_2 .

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року частково задоволено позов ОСОБА_1 .

Стягнуто з ПП «Туристичне агентство «Оле-Тур» на користь ОСОБА_1 6000 грн, 2977,20 грн судового збору; зобов`язано відповідача опублікувати на особистому сайті https://oletour-if.vidido.info/ протягом місяця відомості про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

В іншій частині позову відмовлено.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Представник ОСОБА_1 адвокат Струць Т. І. на рішення суду в частині визначення судом суми компенсації за порушене авторське право позивача подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції формально визначив суму компенсації, не навівши будь-якого обґрунтування такої та без врахування справедливого підходу. Крім того, суд залишив поза увагою певні обставини, які свідчать про ознаки умисного порушення відповідачем авторського права, а отже, безпосередньо впливають на розмір компенсації. Такими обставинами є: невжиття відповідачем заходів для припинення правопорушення після отримання претензії позивача; неявка відповідача у судові засідання та надання неправдивих пояснень; публічне розповсюдження об`єкта авторського права з метою отримання прибутку. Також суд не врахував, що позивач є військовослужбовцем, який добровільно мобілізувався у перші дні збройної агресії проти України, а тому компенсація в сумі 6000 грн є надто мізерною для особи, яка щодня ризикує своїм життя заради всіх нас. Поза увагою суду залишився й той факт, що компенсація має бути репараційною і превентивною, в спірному випадку, призначений судом розмір компенсації є абсолютно несуттєвим для підприємства, яке веде комерційну діяльність, а тому не може слугувати належним способом захисту прав інтелектуальної власності.

Враховуючи викладене, представник апелянта просить рішення суду в частині розміру компенсації скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПП «Оле-Тур» справедливу компенсацію в розмірі не менше 60000 грн або іншу обґрунтовану суму з урахуванням умисного порушення авторського права, реальної вартості ліцензії та особистих заслуг позивача перед суспільством.

Позиція інших учасників справи

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник апелянта вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Інші учасники процесу були належно повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Ураховуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд здійснює перегляд рішення суду лише в частині визначення судом суми компенсації за порушене авторське право, в іншій частині рішення суду першої інстанції не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для запдоволенян апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що 1 листопада 2014 року ОСОБА_1 (архітектор, диплом серії НОМЕР_1 ), опублікував у соціальній мережі Facebook свій авторський твір - Головну браму палацу Потоцьких(м. Івано-Франківськ), підписавши роботу псевдонімом «ХМЕЛЬ14» в правому нижньому кутку графічного зображення, що підтверджується дописом в соціальній мережі. Позивач також поширив свої роботи в соціальній мережі Dribble, де 11 червня 2016 року опублікував графічне зображення реконструкції Головної брами палацу Потоцьких, підписавши роботу «ХМЕЛЬ14» в правому нижньому кутку зображення, що підтверджується дописом в соц-мережі

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , зайшовши в магазин сувенірів «Оле-Тур», який знаходиться за адресою: 76000, Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вулиця Січових стрільців, 19, побачив свій авторський твір - зображення реконструкції Головної брами Палацу Потоцьких сувенірних магнітах без відмітки про своє авторство. Магніт продавався за ціною 25 грн за 1 екземпляр, що підтверджується квитанцією № 014897 від 28.05.2021.

Позивач звернувся до відповідача «Туристичного агентства «Оле-Тур» із претензією про усунення порушення та виплату грошової компенсації.

Листом від 08.12.2021 за № 12/09 «Туристичне агентство «Оле-Тур» вважало вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та відмовило у задоволенні претензії.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом норми статті 432 ЦК України (в редакції чинній на час існування спірних правовідносин) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про: 1) застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів; 2) зупинення пропуску через митний кордон України товарів, імпорт чи експорт яких здійснюється з порушенням права інтелектуальної власності; 3) вилучення з цивільного обороту товарів, виготовлених або введених у цивільний оборот з порушенням права інтелектуальної власності та знищення таких товарів; 4) вилучення з цивільного обороту матеріалів та знарядь, які використовувалися переважно для виготовлення товарів з порушенням права інтелектуальної власності або вилучення та знищення таких матеріалів та знарядь; 5) застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення; 6) опублікування в засобах масової інформації відомостей про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення.

Відповідно до частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (в редакції закону чинній на час існування спірних правовідносин) за захистом свого авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права та суміжних прав мають право звертатися в установленому порядку до суду та інших органів відповідно до їх компетенції.

При порушеннях будь-якою особою авторського права і (або) суміжних прав, передбачених статтею 50 цього Закону, недотриманні передбачених договором умов використання творів і (або) об`єктів суміжних прав, використанні творів і об`єктів суміжних прав з обходом технічних засобів захисту чи з підробленням інформації і (або) документів про управління правами чи створенні загрози неправомірного використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та інших порушеннях особистих немайнових прав і майнових прав суб`єктів авторського права і (або) суміжних прав суб`єкти авторського права і (або) суміжних прав мають право:

а) вимагати визнання та поновлення своїх прав, у тому числі забороняти дії, що порушують авторське право і (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення;

б) звертатися до суду з позовом про поновлення порушених прав та (або) припинення дій, що порушують авторське право та (або) суміжні права чи створюють загрозу їх порушення;

в) подавати позови до суду про відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

г) подавати позови до суду про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права і (або) суміжних прав, або виплату компенсацій;

д) вимагати припинення підготовчих дій до порушення авторського права і (або) суміжних прав, у тому числі призупинення митних процедур, якщо є підозра, що можуть бути пропущені на митну територію України чи з її митної території контрафактні примірники творів, фонограм, відеограм, засоби обходу технічних засобів захисту, в порядку, передбаченому Митним кодексом України;

е) брати участь в інспектуванні виробничих приміщень, складів, технологічних процесів і господарських операцій, пов`язаних з виготовленням примірників творів, фонограм і відеограм, щодо яких є підстави для підозри про порушення чи загрозу порушення авторського права і (або) суміжних прав, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

є) вимагати, в тому числі у судовому порядку, публікації в засобах масової інформації даних про допущені порушення авторського права і (або) суміжних прав та судові рішення щодо цих порушень;

ж) вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, надання інформації про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів і об`єктів суміжних прав, а також засобів обходу технічних засобів захисту, та про канали їх розповсюдження;

з) вимагати прийняття інших передбачених законодавством заходів, пов`язаних із захистом авторського права та суміжних прав;

и) здійснювати захист авторського права і (або) суміжних прав у порядку, визначеному статтею 52-1 цього Закону.

Суд має право постановити рішення чи ухвалу про:

а) відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої порушенням авторського права і (або) суміжних прав, з визначенням розміру відшкодування;

б) відшкодування збитків, завданих порушенням авторського права і (або) суміжних прав;

в) стягнення із порушника авторського права і (або) суміжних прав доходу, отриманого внаслідок порушення;

г) виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу;

д) заборону опублікування творів, їх виконань чи постановок, випуску примірників фонограм, відеограм, їх сповіщення, припинення їх розповсюдження, вилучення (конфіскацію) контрафактних примірників творів, фонограм, відеограм чи програм мовлення та обладнання і матеріалів, призначених для їх виготовлення і відтворення, публікацію у пресі інформації про допущене порушення тощо, якщо у ході судового розгляду буде доведено факт порушення авторського права і (або) суміжних прав або факт наявності дій, що створюють загрозу порушення цих прав;

е) вимагати від осіб, які порушують авторське право і (або) суміжні права позивача, інформацію про третіх осіб, задіяних у виробництві та розповсюдженні контрафактних примірників творів та об`єктів суміжних прав, засобів обходу технічних засобів та про канали розповсюдження.

При визначенні розмірів збитків, які мають бути відшкодовані особі, права якої порушено, а також для відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд зобов`язаний виходити із суті порушення, майнової і моральної шкоди, завданої особі, яка має авторське право і (або) суміжні права, а також із можливого доходу, який могла б одержати ця особа. У розмір збитків, завданих особі, права якої порушено, додатково можуть бути включені судові витрати, понесені цією особою, а також витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката.

При визначенні компенсації, яка має бути виплачена замість відшкодування збитків чи стягнення доходу, суд зобов`язаний у встановлених пунктом "г" цієї частини межах визначити розмір компенсації, враховуючи обсяг порушення та (або) наміри відповідача.

Позивач, окрім вимоги про зобов`язання відповідача опублікувати на особистому сайті відомості про порушення права інтелектуальної власності та зміст судового рішення щодо такого порушення, просив стягнути з приватного підприємства "Туристичне агенство "ОЛЕ-ТУР" на користь ОСОБА_1 компенсацію за порушення майнових авторських прав у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, а саме 65 000,00 гривень.

Обгрунтовуючи заявлену вимогу, позивач посилався на наведені норми пункту 5 статті 432 ЦК України та пункт «г» частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права». При цьому, апелянт звертає увагу суду на необхідність застосування такого виду санкції у потроєному розмірі, оскільки мало місце умисне порушення зі сторони відповідача.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом наведеної норми пункту 5 частини другої статті 432 ЦК України (в редакції чинній на час існування спірних правовідносин) суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення про застосування разового грошового стягнення замість відшкодування збитків за неправомірне використання об`єкта права інтелектуальної власності. Розмір стягнення визначається відповідно до закону з урахуванням вини особи та інших обставин, що мають істотне значення;

А за змістом пункту «г» частини другої статті 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом як паушальна сума на базі таких елементів, як подвоєна, а у разі умисного порушення - як потроєна сума винагороди або комісійні платежі, які були б сплачені, якби порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права або суміжних прав замість відшкодування збитків або стягнення доходу.

Тобто мова йде про суму винагороди або комісійних платежів, які були б сплачені, якщо б порушник звернувся із заявою про надання дозволу на використання оспорюваного авторського права. Проте всупереч статтям 76, 77, 80 ЦПК України, апелянтом не представлено доказів, які підтверджують розмір такої паушальної суми в заявленому розмірі 60000 грн. Так само, відсутні і докази, які вказують на наявність умислу зі сторони відповідача щодо порушення авторських прав позивача.

Норма статті 52 Закону в наведеній редакції не містить визначеного стороною 10-кратного розміру мінімальної зарплати спірної компенсації. Будь-яких інших доказів на підтвердження розміру компенсації у сумі заявленій апелянтом, матеріали справи не також не містять, тому у апеляційного суду відсутні підстави для задоволення скарги та збільшення суми компенсації до 60000 грн.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів уважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Струць Тетяни Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2025 року в оскаржуваній частині без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 07 липня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

І. О. Максюта