Провадження № 2/369/1441/25
РІШЕННЯ

Іменем України

15.07.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., при секретарі судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 369/22142/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача: Акціонерне товариство «Сенс-Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна, Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача: Акціонерне товариство «Сенс-Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Паракуда Ірина Вікторівна, Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 31 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Сенс Банк» та ОСОБА_4 було укладено Договір кредиту № 380/1979/08-Ж відповідно до умов якого банком надано позичальнику грошові кошти у сумі 60 000,00 доларів США зі сплатою 13,50% річних строком до 30 липня 2018 року.

30 липня 2009 року між банком та позичальником уклалено Договір про внесення змін № б/н до Договору кредиту № 380/1979/08-Ж від 31 липня 2008 року, яким внесено зміни до кредитного договору щодо суми, процентів та строку надання кредитних коштів, а саме 64 370,45 доларів США під 15 % річних строком до 30 липня 2023 року.

У забезпечення виконання зобов`язань між банком та позичальником було укладено Іпотечний договір № 04/І-435, посвідчений 31 липня 2008 року Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 7105, згідно п. 1.1 якого Позивачем передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1000 га., кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0085, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

22 жовтня 2020 року між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Амбер» укладено Договір факторингу, відповідно до умов якого право вимоги до позичальника було відступлено на користь ТОВ «ФК «АМБЕР».

У подальшому, 22 жовтня 2020 року між ТОВ «ФК «АМБЕР» та ОСОБА_2 було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив новому кредитору своє право вимоги до позичальника, що випливає з Договору кредиту № 380/1979/08-Ж від 31 липня 2008 року, а новий кредитор одержав всі права вимоги за цим кредитним договором (замість первісного кредитора).

Позивач вказує не те, що згідно інформації з веб-сайту Автоматизованої системи виконавчого провадження у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з 04 грудня 2012 року перебуває відкрите виконавче провадження № 35538135, де Боржником є ОСОБА_5 , а Стягувачем Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

У рамках виконавчого провадження № 35538135 виконується виконавчий напис нотаріуса, вчинений 08 серпня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною за реєстровим № 2905 про звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,1000 га., кадастровий номер :02:002:0085, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для задоволення вимог стягувача за кредитним договором в розмірі 695 895,00 грн., з яких:

сума заборгованості за кредитом 61 870,45 доларів США, еквівалент в гривні становить 490 948,21 грн.;

сума заборгованості за відсотками 19 442,20 доларів США, еквівалент в гривні становить 154 275,80 грн.;

розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 353,43 доларів США, еквівалент в гривні становить 10 739,60 грн.;

штрафи, які передбачені кредитним договором 4 878,74 доларів США, що в еквіваленті становить 38 713,29 грн.;

плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 6 958,96 грн.

Також позивач зазначає, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а саме: земельної ділянки площею 0,1000 га., за кадастровим номером :02:002:0085, що є предметом стягнення за оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса, відсутні будь-які відомості про державну реєстрацію іпотеки, відповідно іпотека є припиненою, а виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

На думку позивача, вказаний виконавчий напис нотаріуса було вчинено без необхідної перевірки встановлення безспірності боргу, з грубим порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та порядком вчинення виконавчих написів нотаріусами.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08 серпня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною за реєстровим № 2905, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :02:002:0085, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Учасники справи в судове засідання 13.06.2025 року не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав повністю.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Так, КЦС ВС у Постанові від 30 вересня 2022 року № 761/38266/14 (61-1091св21) роз`яснив, що якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, Якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 липня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», назву якого змінено на Акціонерне товариство «Сенс Банк» та ОСОБА_4 було укладено Договір кредиту № 380/1979/08-Ж відповідно до умов якого банком надано позичальнику грошові кошти у сумі 60 000,00 доларів США зі сплатою 13,50% річних строком до 30 липня 2018 року.

Надалі, 30 липня 2009 року між банком та позичальником укладено Договір про внесення змін № б/н до Договору кредиту № 380/1979/08-Ж від 31 липня 2008 року, яким внесено зміни до кредитного договору щодо суми, процентів та строку надання кредитних коштів, а саме 64 370,45 доларів США під 15% річних строком до 30 липня 2023 року.

Для забезпечення виконання зазначеного кредитного договору між банком та позичальником було укладено Іпотечний договір №04/І-435, посвідчений 31 липня 2008 року Ковальчуком С.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим № 7105, згідно п. 1.1 якого Позивачем передано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,1000 га., кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0085, цільове призначення будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до пп. 4.1. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за договорами, якими обумовлене основне зобов`язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно пп. 4.5.2. іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1, 4 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Паракуди Ірини Вікторівни із заявою про вчинення виконавчого напису з метою звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок коштів, отриманих від реалізації земельної ділянки, площею 0,1000 га., кадастровий номер: :02:002:0085, стягувач просив задовольнити свої вимоги у розмірі заборгованості, що становить 695 895,00 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 61 870,45 доларів США, еквівалент в гривні становить 490 948,21 грн.; сума заборгованості за відсотками 19 442,20 доларів США, еквівалент в гривні становить 154 275,80 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 353,43 доларів США, еквівалент в гривні становить 10 739,60 грн.; штрафи, які передбачені кредитним договором 4 878,74 доларів США, що в еквіваленті становить 38 713,29 грн.; а також плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом у розмірі 6 958,96 грн.

З 04 грудня 2012 року у Вишневому відділі державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває відкрите виконавче провадження № 35538135 з примусового виконання виконавчого напису № 2905 від 08 серпня 2011 року.

За загальним правилом, гарантованим ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України або іншим способом, встановленим договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»).

Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (надалі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1,3 глави 16 розділу ІІ Порядку).

Відповідно до п.п. 1.2. глави 16 Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. 2.1., 2.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені відомості про: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) (для фізичних осіб), повне найменування, місцезнаходження (для юридичних осіб) стягувача та боржника/довірчого засновника та довірчого власника; дату і місце народження боржника/довірчого власника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформацію щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, майна, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача/довірчого засновника.

Підпунктом 2.3. глави 16 Порядку встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Відповідно до п.п. 3.2., 3.5. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (надалі Перелік).

Відповідно до п. 1-1 Переліку для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

При цьому цей перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Закону Україні «Про нотаріат» та Порядку вчинення виконавчих дій.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі № 310/9293/15 (провадження № 61-154св18) від 23 січня 2018 року, яка у відповідності до ч. 4 ст. 263 Цивільно процесуального кодексу України має враховуватися судом, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напасу, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не піллягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17.

У постанові у справі № 750/1627/18 (провадження № 61-43895св18) від 06 червня 2019 року Верховний Суд зазначив, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Матеріали справи свідчать про відсутність документів, на підставі яких, 08 серпня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 2905, внаслідок чого суд позбавлений можливості встановити чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено в виконавчому написі. Довідка-розрахунок заборгованості, складена банком щодо наявності грошового зобов`язання позичальника за кредитом, процентах річних та пені є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків та не дає можливості зробити висновок щодо правомірності їх нарахування, а тому не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника.

Як вбачається із оспорюваного виконавчого напису, нотаріусом не зазначено, на підставі яких документів його було вчинено та з яких документів було підтверджено розмір заборгованості та безспірність стягнення.

Окрім того, безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі.

Враховуючи викладене, судом не може бути констатовано безспірність заборгованості, а як наслідок правомірність вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що приватним нотаріусом не було дотримано вимог чинного законодавства України, що регулюють вчинення виконавчих написів, зокрема, нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, а тому суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи, що позивач не заявляв про компенсацію судових витрат з відповідача, питання щодо розподілу судових витрат не вирішується.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 13, 76, 80, 81, 258-259, 263-265, 354 Цивільно процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса, вчинений 08 серпня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Паракудою Іриною Вікторівною за реєстровим № 2905 про звернення стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,1000 га., кадастровий номер :02:002:0085, цільове призначення будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 15.07.2025 року.

Суддя А.В. Янченко