Справа № 346/6882/24
Провадження № 2/346/725/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2025 р.м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої - судді Третьякової І.В.
секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно, -
30.12.2024р. ОСОБА_1 звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на грошові вклади (депозитні рахунки), які залишилися після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , відкриті в АТ КБ «Приватбанк».
Ухвалою від 07.02.2025р. у справі за позовом ОСОБА_1 було відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання на 14 березня 2025 року, з викликом учасників справи. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Базюк Т.В. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відзив на позовну заяву та заяву про зміну підстав позову до суду не надходив.
Ухвалою суду від 14.03.2025р. підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, її представник 31.03.2025р. подав до суду письмове клопотання в якому просив розглянути справу за відсутності його та позивачки. Позовні вимоги підтримує на змінених підставах та просить суд їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 177, 178).
Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідачів і ухвалює заочне рішення проти чого представник позивача в своєму клопотанні не заперечував.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд дійшов до наступного висновку.
III. Фактичні обставини справи.
Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , виконкомом Саджавської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 20 вересня 1985 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , про що складено актовий запис № 21. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_9 ».
Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 являються батьками ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7 , відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , актовий запис № 259. Прізвище дружини змінено на « ОСОБА_12 ».
Таким чином, встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перебувають в родинних відносинах між собою, як мати та діти.
Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі підтверджується реєстрація приватним нотаріусом Базюк Т.В. спадкової справи №59/2021 після смерті ОСОБА_4 .
В листі Управління ЦНАП Коломийської міської ради від 01.12.2021р. № 2689/02.13/4 зазначено, що останнє місце реєстрації ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з померлим на момент його смерті за вказаною адресою зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .
З матеріалів спадкової справи також вбачається, що 10.07.2024р. приватний нотаріус Базюк Т.В. звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з запитом про надання інформації щодо наявності грошових заощаджень чи заповітних розпоряджень на вклади ОСОБА_4 РНОКПП НОМЕР_3 , який на момент смерті проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що 15.12.2021р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи дружиною та донькою спадкодавця, тобто являючись спадкоємцями першої черги за законом в силу ст. 1261 ЦК України, подали нотаріусу заяви в яких відмовились від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_4 на користь іншого спадкоємця першої черги сина померлого, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Листом від 13.11.2024р. № 01-16/257 приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Базюк Т.В. відмовила спадкоємцю ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Отже, з представлених у справі доказів вбачається, що грошові кошти, розміщені на депозитах, які увійшли до спадкової маси після смерті спадкодавця ОСОБА_4 фактично залишаються на рахунках банку, оскільки нотаріусом було відмовлено у видачі правовстановлюючого документу, який би давав спадкоємцю право на їх зняття та розпорядження.
Звертаючись до суду зі зміненими підставами позову, представник позивача, посилаючись на віднесення грошових коштів до спільного майна подружжя, просив поділити дане майно в рівних частинах та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 їх частку.
ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін та оцінка суду.
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
Згідно із статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
За змістом статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя (частини перша, друга статті 65 СК України).
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
В п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказано, що при вирішенні питання щодо можливості розгляду у процесі про розірвання шлюбу вимоги про поділ спільного майна подружжя судам слід мати на увазі, що у випадках, коли такий поділ зачіпає інтереси третіх осіб (наприклад, коли майно є власністю селянського (фермерського) господарства, іншого суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, до складу співзасновників яких, крім подружжя та їхніх неповнолітніх дітей, входять і інші особи, або власністю житлово-будівельного чи іншого кооперативу, член якого ще не повністю вніс свій пайовий внесок, у зв`язку з чим не набув права власності на відповідне майно, виділене йому кооперативом у користування), суду належить обговорити питання про виділення цієї вимоги у самостійне провадження в порядку ст. 126 ЦПК.
Зазначений підхід не застосовується у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, оскільки при поділі таких коштів права зазначених установ не зачіпаються. Ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім`я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Законом України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Пунктами 6.3., 7.1.4 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Особливості режимів функціонування вкладних (депозитних), поточних рахунків визначаються нормативно-правовими актами НБУ та договорами, що укладаються клієнтами та обслуговуючими їх банками.
Відповідно до пункту 10.20. Постанови НБУ від 12 листопада 2003 року N 492 "Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах" з вкладного (депозитного) рахунку фізичної особи-резидента в іноземній валюті за розпорядженням вкладника або за його дорученням кошти повертаються шляхом виплати готівкою; перерахування на власний поточний або власний вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.
Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).
Аналогічні норми містить частина друга статті 372 ЦК України.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 1985 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . В 2018 році на ім`я ОСОБА_4 було відкрито два депозитні рахунки в іноземній валюті Євро. ОСОБА_4 помер в 2021 році. За життя кошти з депозитних рахунків вкладнику не поверталися, на інші рахунки не перераховувалися. На теперішній час загальна сума вкладу становить 14 360,44 Євро з відсотками.
В даній справі, відповідачем ОСОБА_3 , як єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 , презумпція спільності права власності батьків на грошові кошти не заперечувалась, докази на її спростування не надавались.
Таким чином, враховуючи, що грошові кошти на депозитні рахунки були внесені ОСОБА_4 за час зареєстрованого шлюбу з ОСОБА_1 та обліковуються на рахунках, відкритих на ім`я чоловіка, суд вважає, що вказані кошти є спільним майном подружжя, а тому підлягають поділу в рівних частинах.
За вказаних обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину грошових коштів, які розміщені на депозитному рахунку НОМЕР_1 та на депозитному рахунку НОМЕР_2 , відкритих в АТ КБ «Приватбанк» 13.03.2018р. на ім`я ОСОБА_4 , є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 355, 372 ЦК України, ст. 60, 61, 63, 65, 69, 70 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ст. 4, 10, 12, 13, 77, 78, 80, 81, 83, 89, 141, 263-265, 280-282, 354-355 ЦПК України; суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Третьякова І. В.