справа № 489/516/25 провадження №2/489/1253/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2025 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

в присутності:

представника позивача Гонтаренка А.К.,

представника відповідача Когіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Прем`єр Групп» (далі ПП «Прем`єр Групп») до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньою-транспортною пригодою,

встановив:

У січні 2025 року позивач ПП «Прем`єр Групп» звернувся до суду з позовом про стягнути з відповідача:

- 783735,84 грн., у рахунок відшкодування збитків, спричинених знищенням напівпричіпа-спеціалізованого, цистерна-Е, марки BURG, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі/рами НОМЕР_2 , 1991 року випуску, червоного кольору;

- 802981,17 грн., у рахунок відшкодування збитків, спричинених знищенням вантажного-спеіалізованого сідлового тягача, марка та модель DAF FT, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , об`єм двигуна 12902 см.куб, номер шасі/рами НОМЕР_4 , 2011 року випуску, білого кольору;

- суму витрат на проведення товарно-транспортного експертного дослідження у розмірі 8000,00 грн. та 23924,44 грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач є власником вказаного рухомого майна.

01.12.2023 між ПП «Прем`єр Групп» та Приватним підприємством «Прем`єра Трейдплюс» (далі ПП «Прем`єра Трейдплюс») укладено договір оренди транспортних засобів № 01/12/2023, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування транспортні засоби, втому числі вказане вище рухоме майно.

30.07.2024 приблизно о 00:00 година на автодорозі М-30 у напрямку м.Умані, біля с.Червона Поляна, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля DAF 105, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який надавав послуги водія ПП «Прем`єра Трейдплюс» на підставі Договору про надання послуг № 1/04-2024 від 01.04.2024, та автомобілем Iveco, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2024 по справі №392/1404/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Під час ДТП відбулося загорання транспортних засобів, що підтверджується актом про пожежу та Висновком про причини виникнення пожежі, складених головним інспектором ВЗНС Новоукраїнкого РУ ГУДСНС.

З метою визначення матеріального збитку, спричинених знищенням напівпричепа-спеціалізованого та вантажного-спеціалізованого сідлового тягача, ПП «Прем`єр Групп» звернулося Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області, з якою було укладено договори про надання послуг за №№206, 207.

06.11.2024 позивач направив на адресу відповідача повідомлення про проведення огляду пошкодженого майна за № 20241104/1, яке останній отримав 09.11.2024.

За результатами проведення транспортного-товарознавчого дослідження встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику дослідженого спеціалізованого напівпричепу цистерни та вантажного автомобіля сідлового тягача, внаслідок їх пошкодження 30.07.2024 у результаті ДТП, складають відповідно 783735,84 грн. та 802981,17 грн.

З метою досудового врегулювання спору, 10.12.2024 на адресу відповідача позивач направив претензію про відшкодування збитків за №20241210/1, яку останній отримав 13.12.2024 та залишив без виконання.

Таким чином, в результаті ДТП, що сталася 30.07.2024, позивачу завдана матеріальна шкода на загальну суму 1586962,34 грн.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернувся до суд з вказаним позовом.

23.02.2025 через систему «Електронний суд» представник відповідача адвокат Когін А.В. надав відзив на позов в кому просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

У відзиві вказав, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

В матеріалах справи знаходиться договір оренди ТЗ та договір про надання послуг, відповідно до умов останнього замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виконати наступні послуги: виконання перевезень на автомобільному вантажному транспорті Замовника, визначеному останнім, а Замовник зобов`язається прийняти та оплатити надані послуги.

Стосовно укладеного договору на подання послуг необхідно зауважити наступне: укладення договору з надання послуг, замість трудового договору є незаконним, якщо правовідносини мають всі характеристики останнього. Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 06.02.2020 року у справі № 0840/3690/18.

Таким чином, належним відповідачем по справі є не ОСОБА_1 , а ПП «Премєра Трейдплюс», так як є фактичним володільцем, відповідно до договору оренди. А водій ОСОБА_1 , є фактично найманим працівником.

Ознайомившись з висновком, який додано до матеріалів справи, можливо зробити висновок, що в ньому відсутнє посилання на те, що він виконується для суду, а тому він вважається неналежним доказом.

28.02.2025 представник позивача через систему «Електронний суд» надав відповідь на відзив в кому вказав на безпідставність доводів, викладених відзиві.

Представником позивача вказано, що ОСОБА_1 керував транспортними засобами у зв`язку із наданням ПП «Прем`єра Трейдплюс» послуг водія автотранспортних засобів, на підставі Договору про надання послуг № 1/04-2024 від 01.04.2024. Умовами зазначеного цивільно-правового договору визначено, що остаточна вартість наданих послуг встановлюється актом прийому-передачі наданих послуг, що є притаманним саме для цивільно-правових відносин, а не закріплено фіксовану вартість наданих послуг протягом календарного місяця, як це має місце у трудових відносинах.

Наведені обставини свідчать про наявність саме цивільно-правових відносин, а не трудових відносин, у зв`язку із чим обов`язок відшкодування завданих збитків покладається на відповідача.

Окрім цього, представником відповідача не представлено доказів того, що на ОСОБА_1 було покладено обов`язки щодо виконання вимог внутрішнього трудового розпорядку, встановленого адміністрацією підприємства, дотримуватися трудової дисципліни.

У висновках експертного транспортно товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за введення в оману, зокрема, й суду, можливо стверджувати, що експертне дослідження підготовлено, у тому числі й для подання до суду в якості доказу.

У цьому зв`язку позивач вважає, що висновки експертного транспортно товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 03.12.2024 № 140- 0192 та 140-0193 можуть бути використані в якості доказу під час судового розгляду справи.

Ухвалою Ленінського (на теперішній Інгульський) районного суду міста Миколаєва від 27.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 27.01.2025 відмовлено позивачу в забезпеченні позову.

Ухвалою суду 24.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.07.2024 приблизно о 00:00 година на автодорозі М-30 у напрямку м.Умані, біля с.Червона Поляна, сталася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю автомобіля DAF 105, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який надавав послуги водія ПП «Прем`єра Трейдплюс» на підставі Договору про надання послуг № 1/04-2024 від 01.04.2024, та автомобілем Iveco, державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Під час ДТП відбулося загорання вантажного-сідлового тягача, марки та моделі DAF FT, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , та напівпричіпу-спеціалізованого, цистерна Е, марки BURG, державний номерний знак НОМЕР_1 , які належать позивачу та перебували в оренді в Приватного підприємства «Прем`єра Трейдплюс» на підставі договору оренди транспортних засобів № 01/12/2023 від 01.12.2023.

Факт загорання вказаних транспортних засобів підтверджується актом про пожежу та Висновком про причини виникнення пожежі, складених головним інспектором ВЗНС Новоукраїнкого РУ ГУДСНС.

Постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 29.10.2024 по справі №392/1404/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику дослідженого спеціалізованого напівпричепу цистерни та вантажного автомобіля сідлового тягача, внаслідок їх пошкодження 30.07.2024 у результаті ДТП, позивач підтвердив:

- висновком Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області № 140-0192 від 03.12.2024, згідно якого вартість матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження 30.07.2024 в результаті ДТП вантажного автомобіля сідлового тягача моделі DAF, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 802981,17 грн.;

- висновком Регіональної Торгово-промислової палати Миколаївської області № 140-0193 від 03.12.2024, згідно якого вартість матеріального збитку завданого внаслідок пошкодження 30.07.2024 в результаті ДТП спеціалізованого напівпричепу цистерни BURG, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 783735,84 грн.

Позивач підтвердив, що відповідач ОСОБА_1 надавав послуги водія ПП «Прем`єр Трейдплюс», яке орендувало в ПП «Прем`єра Групп» вказані транспортні засоби, на підставі договору про надання послуг № 1/04-2024 від 01.04.2024.

Договір про надання послуг позивач вважає цивільно-правовим, а тому вважає, що вимоги про відшкодування завданої йому майнової шкоди має відшкодовувати саме ОСОБА_1 , який керував транспортними засобами та вчинив ДТП, вина якого встановлена постановою суду.

Представник відповідача з такими доводами не погодився та вважає, що вказаний договір про надання послуг маєознаки трудоовго договору, а тому позов мав бути заявлений до роботодавця ОСОБА_1 ПП «Прем`єр Тредплюс», а останній у разі задоволення вимог мав право регресу до ОСОБА_1 .

Таким чином, для правильного вирішення даного спору суду слід визначити до якого правочину відноситься договір про надання послуг з перевезень вантажу до цивільно-правового чи трудового. Від цього залежить правильність визначення позивачем суб`єктивного складу сторони відповідача.

При цьому, суд звертає увагу, що в підготовчому судовому засіданні суд уточнював в представника позивача щодо підтримання заявлених вимог до вказаного у позові відповідача та роз`яснювалися наслідки пред`явлення позову до неналежного відповідача.

Правове обґрунтування та мотиви суду.

Частинами першою та третьою статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Визначення цивільно-правового договору передбачено статтею 626 ЦК України, відповідно до якої - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За цивільно-правовим договором відносини регламентуються не трудовим законодавством, а виключно цивільним.

Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що головна відмінність цих договорів полягає у предметі. У цивільно-правовому договорі замовника цікавить певний результат, отриманий внаслідок надання послуг. Предметом трудових договорів є сам процес організації трудової діяльності працівника (посадові обов`язки, початок та закінчення робочого дня, тривалість перерви, надання щорічної відпустки, тощо).

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийняття його на роботу на певну посаду. Також виконавець за цивільним договором, за загальним правилом, не забезпечується робочим місцем, не виконує розпорядження посадових осіб замовника щодо порядку та способу виконання укладеного договору. Виконавець виконує укладений договір на власний ризик та власний розсуд; замовник, зазвичай, не вправі втручатися у діяльність виконавця з приводу організації ним виконання укладеного договору.

Ще одна відмінність між зазначеними договорами полягає в тому, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації, тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц (провадження № 14-497цс18) сформульовано висновок, що результат аналізу норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Відповідно до умов пункті 1, 2 договору про надання послуг від 01.04.2024, укладеного між ПП «Прем`єра Трейдплюс» (замовник) та ОСОБА_1 (виконавець), замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання на автомобільному вантажному транспорті замовника, визначеному останнім, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні послуги. Договірна вартість послуги визначається на підставі фактично наданих послуг, вказаних в акті наданих послуг на місяць.

У ході судового розгляду справи з пояснень представника відповідача встановлено, що акти наданих послуг між сторонами вказаного договору не складалися, а оплата наданих відповідачем послуг з перевезення вантажів здійснювалася шляхом зарахування коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 після кожного перевезення вантажу, що підтвердив випискою АТ КБ «ПриватБанк» від 20.03.2025 за період з 01.04.2024 по 01.08.2024 по рахунку, відкритому в банку на ім`я відповідача.

При цьому, суд звертає увагу, що перевезення вантажів в Україні врегульовано Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568.

Відповідно до главу 1 вказаних Правил, товарно-транспортна накладна єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.

Отже, незалежно від наявності акту наданих послуг, перевезення вантажів ОСОБА_1 в кожному випадку мало оформлятися товарно-транспортними накладними.

Таким чином, суд вважає, що предметом укладеного між ПП «Прем`єра Трейдплюс» та ОСОБА_1 договору є процес праці, а не її кінцевий результат.

Суд також звертає увагу, що згідно з умовами вказаного договору ОСОБА_1 повинен був протягом певного часу систематично виконувати трудові функції (здійснювати перевезення вантажів), в договорі не визначено обсяг та види виконуваної роботи (послуг, що надаються), не визначено переліку завдань, що покладаються на виконавця, та не зазначено, який конкретний результат роботи (надання послуг) підлягає передачі (наданню) виконавцем замовнику по завершенню виконання робіт (надання послуг).

Крім того, умовами вказаного договору передбачено, що замовник зобов`язаний передати виконавцю до початку надання послуг технічне завдання на виконання послуг; прийняти у виконавця надані послуги та оплатити їх на умовах цього договору. До прав замовника, хоча не і не віднесено права на втручання в хід виконання послуг виконавцем (підпункт 2.3.4), але до його права належить вимагати від виконавця належного виконання умов договору, отримувати інформацію від виконавця про хід виконання договору, здійснювати контроль за виконанням умов договору виконавцем (підпункти 2.4.2- 2.4.4).

Також, в договорі 01.04.2024 не вказано конкретного строку виконання ОСОБА_1 замовлення, що свідчить про безстроковість такого договору та регулярність виконуваної останнім роботи, що в свою чергу вказує на правову природу укладеного договору як трудового договору.

Отже, наведені вище ознаки договору про надання послуг не є притаманними відносинам, що існували між ПП «Прем`єра Трейдплюс» та ОСОБА_1 як цивільно-правовим, що надавало можливість позивачу на стягнення завданої майнової шкоди саме з відповідача.

Такий висновок суду відповідає висновку Верховного Суду, вказаному в постанові від 04.07.2023 у справі № 686/20281/21 (провадження № 61-9642 св 22).

Враховуючи встановлені обставини та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, так як його пред`явлено до неналежного відповідача.

Так як у задоволенні позову відмовлено, підстави для покладення на відповідача судових витрат, понесених позивачем, відсутні.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Прем`єр Групп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньою-транспортною пригодою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Приватне підприємство «Прем`єр Груп», , місцезнаходження: м.Херсон, вул. Філатова, 38;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 27.06.2025.

Суддя І.В.Коваленко