Справа № 203/2964/25
Провадження № 4-с/0203/29/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Биченковій Г.С.

за участю представника скаржника - Сухініна С.В.

представника заінтересованої особи - Гусєва О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі скаргу Фірми «Полімед» (у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю), заінтересовані особи стягувач ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження начальник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гусєв Олександр Олександрович, про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена скарга Фірми «Полімед» (у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю) (далі Фірма «Полімед»), в якій зазначено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2024 року по справі №203/3047/23 з Фірми «Полімед» на користь ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 89898 грн. 76 коп., з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів, а також компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 43942 грн. 06 коп., з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2025 року по справі №203/3047/23 було розстрочено виконання постанови апеляційного суду від 26.11.2024 року на дев`ять місяців, а саме: сплати до 25 березня 2025 року та до 25 числа кожного наступного місяця, включаючи жовтень, по 14870 грн. 22 коп., а до 25 листопада 2025 року 14879 грн. 06 коп.

21.03.2025 року головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (далі - Приморський ВДВС) Стоніс Т.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77552256 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 28.02.2025 року у справі №203/3047/23 про стягнення з Фірми «Полімед» на користь ОСОБА_1 коштів в сумі 133840 грн. 82 коп.

Згідно пункту 3 вказаної постанови та постанови державного виконавця від 21.03.2025 року про стягнення виконавчого збору, було постановлено стягнути з Фірми «Полімед» виконавчий збір в сумі 13384 грн. 08 коп.

Також постановою державного виконавця від 21.03.2025 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, визначено для боржника загальну суму мінімальних витрат в розмірі 369 грн.

Окрім цього, постановою державного виконавця від 21.03.2025 року про арешт коштів боржника було накладено арешт на майно та кошти, що містяться на рахунках боржника в межах суми звернення стягнення та з урахуванням виконавчого збору на суму 147593 грн. 90 коп.

На підставі заяви представника Фірми «Полімед» від 26.03.2025 року, постановою державного виконавця від 01.04.2025 року було знято арешт з коштів на двох рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк» та в oschadbank.

В зв`язку із належним виконанням ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2025 року та відсутності підстав для здійснення примусового виконання представником Фірми «Полімед» до Приморського ВДВС було подано заяву, в якій ставилось питання про зняття арештів з грошових коштів боржника, накладених постановою державного виконавця від 21.03.2025 року у виконавчому провадженні №77552256 у фінансових установах, що зазначені в заяві (АТ «КІБ», Казначейства України, АТ КБ «Приватбанк» - два рахунки, АТ «ПУМБ»); з майна Фірми «Полімед»; скасувати постанову державного виконавця від 21.03.2025 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 13384 грн. 08 коп.

За результатами розгляду вказаної заяви, листом начальника Приморського ВДВС від 18.04.2025 року в скасуванні арештів та постанови про стягнення виконавчого збору було відмовлено.

Посилаючись на те, що в разі пред`явлення документа за яким надана відстрочка виконання, виконавче провадження відкривається і примусові дії проводяться виключно в частині, за якою сплинув строк сплати, а виконавчий збір при розстрочці стягується із сум, за якими сплинув строк сплати, а також виконання Фірмою «Полімед» графіків сплати, визначених ухвалою суду від 24.03.2025 року, боржник вважав, що відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, застосування обмежувальних заходів у вигляді арешту майна та коштів фірми.

В зв`язку з цим, просив визнати дії начальника Приморського ВДВС щодо відмови у задоволенні заяви представника Фірми «Полімед» від 11.04.2025 року у виконавчому провадженні №77552256, оформленої листом від 18.04.2025 року неправомірними; зобов`язати начальника Приморського ВДВС усунути порушення права власності Фірми «Полімед» шляхом зняття арешту з грошових коштів Фірми «Полімед», що накладений постановою державного виконавця від 21.03.2025 року, у фінансових установах (АТ «КІБ», Казначейства України, АТ КБ «Приватбанк» - два рахунки, АТ «ПУМБ»), шляхом зняття арешту з майна Фірми «Полімед», що накладений постановою державного виконавця від 21.03.2025 року; а також зобов`язати начальника Приморського ВДВС усунути порушення права власності Фірми «Полімед» шляхом скасування пункту 3 постанови державного виконавця від 21.03.2025 року про відкриття виконавчого провадження №77552256 щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 13384 грн. 08 коп. та скасування постанови державного виконавця від 21.03.2025 року про стягнення виконавчого збору з боржника в розмірі 13384 грн. 08 коп.

В наданому відзив начальник Приморського ВДВС просив відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що ч.4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язує державного виконавця одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих проваджень про стягнення аліментів). На виконання цієї норми державним виконавцем 21.03.2025 року було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 13384 грн. 08 коп. У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження державним виконавцем 21.03.2025 року було винесено постанову про арешт коштів боржника, з урахуванням боргую, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 147593 грн. 90 коп. Того ж дня винесення постанову про арешт майна боржника в межах суми боргу.

26.03.2025 року на адресу відділу надійшла заява представника Фірми «Полімед», якою повідомлено, що постановами державного виконавця про арешт коштів боржника накладено арешт на суму коштів, яка в декілька разів перевищує суму заборгованості за обома виконавчими документами, з урахуванням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, в зв`язку з чим, представник боржника просив зняти арешт з частини банківських рахунків. Вказаною заявою також було повідомлено про розстрочку виконання судового рішення ухвалою від 24.03.2025 року по справі №203/3047/23. За результатами розгляду заяви, державним виконавцем відповідно до положень ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» постановою від 01.04.2025 року було знято арешти з двох рахунків у АТ КБ «Приватбанк» та філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», які були зазначені в прохальній частині звернення.

Також у відзиві зазначено, що боржником оскаржуються дії державного виконавця які було вчинено у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» до настання факту розстрочки виконання рішення, а також враховуючи положення ст.59 вказаного вище Закону та п.18 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, правові підстави для скасування раніше вжитих заходів примусового виконання рішень були відсутні. Сам факт існування постанови про стягнення з боржника виконавчого збору ніяким чином не порушує права боржника, так як останній виконує визначену судом розстрочку, а виконавець контролює виконання. Таким чином, неправомірні дії керівника органу ДВС відсутні.

Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 09.05.2025 року скаргу було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав подану скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Начальник Приморського ВДВС в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги з підстав, наведених у поданому відзиві.

Інша заінтересована особа стягувач ОСОБА_1 , в наданій заяві просив розглядати справу без його участі.

Заслухавши учасників, перевіривши доводи, викладені в скарзі та відзиві, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, а також даних ЄДРСР, що рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2024 року та додатковим рішенням від 25.01.2024 року у цивільній справі №203/3047/23 було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Фірми «Полімед» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, компенсації за несвоєчасну сплачену заробітну плату. Стягнуто з Фірми «Полімед» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в сумі 464 грн. 09 коп., середню заробітну плату за час затримки розрахунку в сумі 16950 грн. 78 коп. (з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів), заборгованість по заробітній платі за лютий 2023 року в сумі 2175 грн., компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за лютий 2023 року в сумі 2251 грн. 67 коп., компенсацію судових витрат у сумі 1073 грн. 60 коп., разом 22915 грн. 14 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.11.2024 року рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2024 року було скасовано в оскарженій частині. Стягнути з Фірми «Полімед» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період часу з 14.08.2019 року по 31.01.2023 року в розмірі 89898 грн. 76 коп. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за період часу з 14.08.2019 року по 31.01.2023 року у розмірі 43942 грн. 06 коп. з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати відмовлено. Додаткове рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.01.2024 року - залишено без змін.

21.03.2025 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС Стоніс Т.Ю. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77552256 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Кіровським районним судом м.Дніпропетровська у справі №203/3047/23 про стягнення з Фірми «Полімед» на користь ОСОБА_1 коштів в загальній сумі 133840 грн. 82 коп.

Згідно пункту 3 вказаної постанови та постанови державного виконавця від 21.03.2025 року про стягнення виконавчого збору, було постановлено стягнути з Фірми «Полімед» виконавчий збір в сумі 13384 грн. 08 коп.

Також постановами державного виконавця від 21.03.2025 року було накладено арешт на майно та кошти боржника.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2025 року по справі №203/3047/23 було розстрочено виконання постанови апеляційного суду від 26.11.2024 року на дев`ять місяців, а саме: визначено графік сплати боржником коштів в сумі 14870 грн. 22 коп. до 25 березня 2025 року та до 25 числа кожного наступного місяця, включаючи жовтень, а також коштів с умі 14879 грн. 06 коп. до 25 листопада 2025 року.

26.03.2025 року Фірма «Полімед» звернулась до головного державного виконавця Приморського ВДВС Стоніс Т.Ю. із заявою, в якій просила зняти арешт з грошових коштів фірми на зазначених в заяві двох рахунках - у АТ КБ «Приватбанк» та філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», оскільки сума арештованих коштів більше ніж в два рази перевищує розмір стягнутої на користь стягувача заборгованості. Також в заяві представник боржника посилався на винесення Кіровським районним судом м.Дніпропетровська 24.03.2025 року ухвали про розстрочку виконання рішення, в зв`язку з чим просив повернути виконавчий лист стягувачу.

На підставі заяви представника Фірми «Полімед» від 26.03.2025 року, постановою державного виконавця від 01.04.2025 року було знято арешт з коштів на двох рахунках, відкритих в АТ КБ «Приватбанк» та в філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», які були зазначені в прохальній частині заяви.

В зв`язку із належним виконанням ухвали Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24.03.2025 року та відсутності підстав для здійснення примусового виконання представником Фірми «Полімед» до Приморського ВДВС 11.04.2025 року було подано заяву, в якій ставилось питання про зняття арештів з грошових коштів боржника, накладених постановою державного виконавця від 21.03.2025 року у виконавчому провадженні №77552256 у фінансових установах, що зазначені в заяві (АТ «КІБ», Казначейства України, АТ КБ «Приватбанк» - два рахунки, АТ «ПУМБ»); з майна Фірми «Полімед»; скасувати постанову державного виконавця від 21.03.2025 року про стягнення виконавчого збору в розмірі 13384 грн. 08 коп.

За результатами розгляду вказаної заяви, листом начальника Приморського ВДВС від 18.04.2025 року в скасуванні арештів та постанови про стягнення виконавчого збору було відмовлено.

В поданій скарзі, посилаючись на те, що в разі пред`явлення документа за яким надана відстрочка виконання, виконавче провадження відкривається і примусові дії проводяться виключно в частині, за якою сплинув строк сплати, а виконавчий збір при розстрочці стягується із сум, за якими сплинув строк сплати, а також виконання Фірмою «Полімед» графіків сплати, визначених ухвалою суду від 24.03.2025 року, боржник вважав, що відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, застосування обмежувальних заходів у вигляді арешту майна та коштів фірми.

В зв`язку з цим, просив визнати дії начальника Приморського ВДВС щодо відмови у задоволенні заяви представника Фірми «Полімед» від 11.04.2025 року у виконавчому провадженні №77552256, оформленої листом від 18.04.2025 року неправомірними; зобов`язати начальника Приморського ВДВС усунути порушення права власності Фірми «Полімед» шляхом зняття арешту з грошових коштів Фірми «Полімед», що накладений постановою державного виконавця від 21.03.2025 року, у фінансових установах (АТ «КІБ», Казначейства України, АТ КБ «Приватбанк» - два рахунки, АТ «ПУМБ»), шляхом зняття арешту з майна Фірми «Полімед», що накладений постановою державного виконавця від 21.03.2025 року; а також зобов`язати начальника Приморського ВДВС усунути порушення права власності Фірми «Полімед» шляхом скасування пункту 3 постанови державного виконавця від 21.03.2025 року про відкриття виконавчого провадження №77552256 щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 13384 грн. 08 коп. та скасування постанови державного виконавця від 21.03.2025 року про стягнення виконавчого збору з боржника в розмірі 13384 грн. 08 коп.

Згідно ст.447 ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Статтею 447-1 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Таким чином, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежного від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 року (справа №127/9870/16-ц).

З поданої скарги вбачається, що предметом оскарження, окрім іншого є неправомірні дії начальника Приморського ВДВС щодо відмови в задоволенні заяви боржника від 11.04.2025 року про скасування п.3 постанови від 21.03.2025 року про відкриття виконавчого провадження №77552256, а також постанови від 21.03.2025 року у цьому виконавчому провадження щодо стягнення виконавчого збору, а також в частині зобов`язання начальника виконавчої служби усунути порушення шляхом скасування п.3 постанови від 21.03.2025 року про відкриття виконавчого провадження №77552256 та постанови від 21.03.2025 року про стягнення виконавчого збору.

Тому, в силу ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», вказані дії та рішення підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

В зв`язку з цим, провадження по справі в цій частині вимог підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

В іншій частині заявлених вимог, суд враховує наступне.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч.ч.1,2,4 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Статтею 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Згідно ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10,15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 та підпунктом 2 пункту 10-4 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

За заявою стягувача виконавець може відстрочити або розстрочити виконання рішення (крім судового рішення), за наявності обставин, передбачених частиною першою цієї статті, про що виносить відповідну постанову.

За наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Законом можуть встановлюватися особливості щодо надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Таким чином, наведеними вище положеннями Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що при відкритті виконавчого провадження державний виконавець одночасно вирішує питання про арешт майна та коштів боржника (ч.2 ст.56 Закону), а також стягнення виконавчого збору (ч.4 ст.27), шляхом винесення відповідних постанов.

Також суд враховує, що ухвала Кіровського районного суду м.Дніпропетровська про розстрочку виконання рішення у справі №203/3047/23, була винесена 24.03.2025 року, тобто після відкриття виконавчого провадження №77552256 та винесення постанов про стягнення виконавчого збору, арешт майна та коштів боржника.

Така, розстрочка в силу положень ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для скасування раніше накладеного арешту, метою якого є забезпечення реального виконання рішення суду, яке на теперішній час в повному обсязі боржником не виконано, хоча і виконується останнім згідно встановленого судом графіку розстрочки.

За вказаних обставин, оскільки при відкриття провадження по справі, державний виконавець визначаючи та стягуючи виконавчий збір та накладаючи арешт на майно та кошти боржника, діяв у порядок та спосіб, передбачений законом, начальником Приморського ВДВС за наслідками розгляду заяви Фірми «Полімед» від 11.04.2025 року, правомірно було відмовлено з цих підстав у вжитті заходів реагування, зазначених в заяві.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, в порядку здійснення судового контролю за виконанням судового рішення та у відповідності до ст.451 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заявлених вимог про визнання дії начальника Приморського ВДВС щодо відмови у задоволенні заяви представника Фірми «Полімед» від 11.04.2025 року у виконавчому провадженні №77552256, оформленої листом від 18.04.2025 року неправомірними; зобов`язання усунути порушення права власності Фірми «Полімед» шляхом зняття арешту з грошових коштів Фірми «Полімед», що накладений постановою державного виконавця від 21.03.2025 року, у фінансових установах (АТ «КІБ», Казначейства України, АТ КБ «Приватбанк» - два рахунки, АТ «ПУМБ»), шляхом зняття арешту з майна Фірми «Полімед», що накладений постановою державного виконавця від 21.03.2025 року.

В іншій частині провадження по закрити з наведених вище підстав згідно п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.1,10,13,18,26,27,48,52,56,59,74 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.2,4,5,10-13,76-81,211,223,247,255,258-260,447,451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження по справі за скаргою Фірми «Полімед» (у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю), заінтересовані особи стягувач ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження начальник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Гусєв Олександр Олександрович, про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії закрити, як такої, що не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, в частині заявлених вимог про визнання неправомірними дій начальника виконавчої служби щодо відмови в задоволенні заяви боржника від 11 квітня 2025 року про скасування п.3 постанови від 21.03.2025 року про відкриття виконавчого провадження №77552256, а також постанови від 21.03.2025 року у цьому виконавчому провадження щодо стягнення виконавчого збору, а також в частині зобов`язання начальника виконавчої служби усунути порушення шляхом скасування п.3 постанови від 21.03.2025 року про відкриття виконавчого провадження №77552256 та постанови від 21.03.2025 року про стягнення виконавчого збору.

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 30 червня 2025 року.

Суддя С.Ю.Казак