Справа № 604/1382/24
Провадження № 2-др/604/2/25
02 липня 2025 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Сіянка В.М.,
секретаря Феньо О.В.,
представника позивача адвоката Багрія О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Підволочиську заяву адвоката Багрія Олега Любомировича про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі № 604/1382/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-
В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні Підволочиського районного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10.06.2025 позов було задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивачки компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості транспортного засобу марки BMW моделі X1, 2014 року випуску, що становить 217077 (двісті сімнадцять тисяч сімдесят сім) гривень 44 копійки, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2170 (дві тисячі сто сімдесят сім) гривень 77 копійок.
Крім того просив стягнути витрати за проведення експертизи в розмірі 4775,40 грн.
16.06.2025 року від представника відповідача до суду надійшло заперечення на клопотання, згідно якого представник відповідача вказав, що вказані представником позивача вартість правової допомоги та кількість витрати часу є завищеними та необґрунтованими, дана справа не є складною, а тому вважає, що витрати на професійну правову допомогу можуть бути зменшені до 500,00 грн.
Представник позивача адвокат Баргій О.Л. в судовому засіданні просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у розмірі зазначеному у заяві про ухвалення додаткового рішення.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, вважає необхідним зазначити наступне.
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 10.06.2025 року у справі №604/1382/24 було позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено повністю. Визнано за ОСОБА_2 право власності на транспортний засіб марки BMW моделі X1, 2014 року випуску. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 1/2 частини вартості транспортного засобу марки BMW моделі X1, 2014 року випуску, що становить 217077 (двісті сімнадцять тисяч сімдесят сім) гривень 44 копійки та суму сплаченого судового збору в розмірі 2170 (дві тисячі сто сімдесят сім) гривень 77 копійок.

12.06.2025 року представник позивачки звернувся до Підволочиського районного суду Тернопільської області із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 604/1382/24 про стягнення з відповідача на користь позивачки судових витрат за надання професійної правової допомоги та витрат за проведення експертизи.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI встановлено, що представництво як вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першоїстатті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц,постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19, від 03 лютого 2021 року у справі №522/24585/17.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Суд вважає за необхідне зазначити, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

У випадку встановленого фіксованого розміру погодинних ставок адвокатів сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми погодинних ставок адвокатів зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На обґрунтування понесених позивачкою витрат з надання правничої допомоги адвокатом Багрієм О.Л. до матеріалів справи надано: Ордер серії ВС №132286 від 24.06.2024 року; Договір про надання правничої допомоги від 24.06.2024 року; Додатковий договір до договору щодо надання правової допомоги від 24.06.2024 року; розрахункова квитанція №000007; Акт наданих послуг до договору щодо надання правової допомоги від 11.06.2025 року; Квитанцію №3699560 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

З матеріалів цивільної справи №604/1382/24, вбачається, що позовну заяву позивачка подала до Підволочиського районного суду Тернопільської області 10.10.2024 року самостійно за допомогою засобів поштового зв`язку. Вказана позовна заява надійшла до суду 17.10.2024 року.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22.10.2024 року було відкрито провадження у цій справі.

08.11.2024 року до суду надійшла заява адвоката Багрія О.Л. про вступ у справу як представника позивачки.

14.11.2024 року адвокат Багрій О.Л., за допомогою власних засобів ВКЗ, приймав участь у судовому засіданні яке тривало 9 хвилин.

05.12.2024 року адвокат Багрій О.Л. через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання про призначення експертизи.

12.12.2024 року адвокат Багрій О.Л., за допомогою власних засобів ВКЗ, приймав участь у судовому засіданні яке тривало 1 годину 45 хвилин.

05.03.2025 адвокат Багрій О.Л. через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання в якому просив звернутись до Тернопільського НДЕКЦ МВС України із запитом щодо ходу проведення призначеної судом експертизи.

31.03.2025 року адвокат Багрій О.Л. через систему «Електронний суд» подав до суду клопотання про надання дозволу на участь у розгляді справи поза приміщенням суду в режимі відеоконференції.

14.04.2025 року адвокат Багрій О.Л. через систему «Електронний суд» подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

15.04.2025 року адвокат Багрій О.Л., за допомогою власних засобів ВКЗ, приймав участь у судовому засіданні яке тривало 15 хвилин.

29.05.2025 року адвокат Багрій О.Л., за допомогою власних засобів ВКЗ, приймав участь у судовому засіданні яке тривало 43 хвилини.

Таким чином адвокат Багрій О.Л. як представник позивачки подав до суду наступні заяви: 1) клопотання про призначення експертизи; 2) клопотання в якому просив звернутись до Тернопільського НДЕКЦ МВС України із запитом щодо ходу проведення призначеної судом експертизи; 3) клопотання про надання дозволу на участь у розгляді справи поза приміщенням суду в режимі відеоконференції; 4) заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Також адвокат Багрій О.Л. як представник позивачки приймав участь у чотирьох судових засіданнях, загальна тривалість яких склала 2 години 52 хвилини (172 хвилини).

Згідно наданого представником позивача розрахунку наданих послуг, вказаному в акті наданих послуг до договору щодо надання правової допомоги, у вартість наданих послуг входить «Підбір доказів та підготовка позовної заяви в друкованому вигляді» тривалість 3 години вартість 6000,00 гривень. Вказані витрати суд вважає завищеними та такими, що не відповідають принципам співмірності та фактичній складності виконаної роботи, враховуючи, що поданий позов стосувався поділу лише одного об`єкта спірного майна подружжя, а вимоги про поділ майна подружжя не регулюються великою кількістю нормативно-правових актів, тому в цій частині зазначені представником заявниці витрати мають бути зменшені, суд вважає за можливе стягнути за надання вказаних послуг 5000,00 гривень.

Щодо заяви про стягнення судових витрат з надання відповідачці правничої допомоги адвокатом Багрієм О.Л., в іншій частині суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4.1. Договору про надання професійної правничої допомоги від 24.06.2024 року, за надання послуг, передбачених даним договором при супроводі справи у суді всіх інстанцій, замовник сплачує адвокату грошовий платіж, який визначається із розрахунку 2000,00 гривень за одну роботу години адвоката. Однак даний пункт договору було змінено сторонами у додатковому договорі від 24.06.2024 року до договору щодо надання правової допомоги, та визначено, що Відповідно до пункту 4.1. Договору про надання професійної правничої допомоги від 24.06.2024 року, за надання послуг, передбачених даним договором при супроводі справи у суді всіх інстанцій, замовник сплачує адвокату грошовий платіж, який визначається із розрахунку 1000,00 грн. за одну годину участі у судовому засіданні, 2000,00 грн. за одну годину роботи адвоката при підготовці процесуальних документів.

Посилання представником Багрієм О.Л. в акті наданих послуг від 11 червня 2025 року на те, що «Вивчення відзиву на позовну заяву, підготовку клопотаня про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи» та «Вивчення висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-25/232-АВ від 06.03.2025, підготовка заяви про збільшення позовних вимог», на кожну з яких було витрачено по дві години, вартістю по 4000,00 грн., тобто загальною тривалістю чотири години, та загальною вартістю 8000 грн., суд вважає значно завищеними та такими, що не відповідають принципам розумності, співмірності та фактичній складності виконаної роботи, а зазначені витрати таким, що не відповідають складності цієї справи.

За своєю природою заява та клопотання є типовим процесуальним документом, що не вимагає глибокого аналізу значного обсягу матеріалів справи, складних правових досліджень чи значних інтелектуальних зусиль.

Тому в цій частині зазначені представником заявниці витрати мають бути зменшені, суд вважає за можливе стягнути за надання вказаних послуг 2000,00 гривень.

Разом з тим, представник позивачки приймав участь в чотирьох судових засіданнях, загальна тривалість яких склала 2 години 52 хвилини.

Тому, враховуючи обумовлений сторонами розрахунок 1000,00 грн. за одну годину участі у судовому засіданні суд вбачає підстави для задоволення клопотання про стягнення витрат на професійну правову допомогу в розмірі вказаному представником позивача в акті наданих послуг, в якому вказано, що надані послуги складають «Участь в судовому засіданні 12.12.2024 року» одна година та «Участь в судовому засіданні 29.05.2025 року» - одна година, тому суд вважає за доцільне задовольнити вимоги про стягнення правових витрат в цій частині в заявленому представником позивача розмірі - 2000 гривень.

Витрати за «Надання попередньої консультації та визначення правової позиції щодо захисту прав замовника» на що, згідно акту наданих послуг витрачено одну годину вартістю 1000,00 гривень суд вважає обґрунтованими та такими що відповідають складності справи.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу понесені в суді першої інстанції позивачем у розмірі 17000 грн є завищеними.

Враховуючи заперечення відповідача щодо розміру витрат позивача на правову допомогу, беручи до уваги складність справи, обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу позивачам, робіт, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, необхідність у наданні таких видів послуг, суд дійшов висновку про доведеність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

Також, оскільки позов було задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею та документально підтвердженні витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 4775,40 гривень.

Керуючись ст. ст.133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву адвоката Багрія Олега Любомировича про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі №604/1382/24 - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі №604/1382/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень та витрати на проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи в розмірі 4775 (чотири тисячі сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок, а всього стягнути 14775 (чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 40 копійок.

В решті заяви - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення проголошено 02.07.2025 року.

Суддя В.М. Сіянко