УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2025 року

м. Київ

справа № 129/185/23

провадження № 61-7059ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Вінницька обласна прокуратура, Немирівська окружна прокуратура, Гайсинське районне управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області, Державна казначейська служба України,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2025 року у складі колегії суддів: Копаничук С. Г., Голоти Л. О., Оніщука В. В.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 березня 2025 року закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури, Немирівської окружної прокуратури, Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення процесуальних, судових витрат на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 оскаржив її до апеляційного суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ладижинського міського суду Вінницької області від 20 березня 2025 року залишено без руху з тих підстав, що апеляційна не містить обґрунтування, в чому полягає незаконність і (або) рішення суду.

05 травня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про виправлення недоліків апеляційної скарги, у якій продублював зміст попередньої скарги.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2025 року апеляційну скаргу повернуто, у зв`язку з невиконанням вимог ухвали апеляційного суду від 15 квітня 2025 року.

У травні 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з пунктом 2 частини 2статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності),відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені: в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); Як вбачається з апеляційної скарги позивач оскаржує рішення суду першої інстанції у справі окремого провадження. Нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

За приписами частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно з положеннями статей 185, 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення скарги без руху апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Апеляційним судом встановлено, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам пунктів 2, 5, 6 частини другої статті 356 ЦПК України та залишив апеляційну скаргу без руху.

На виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 15 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про виправлення недоліків апеляційної скарги, у якій продублював зміст попередньої скарги, так і не зазначивши при цьому в чому ж полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення суду (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Отже, встановивши, що протягом визначеного судом строку вимоги ухвали від 15 квітня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху виконані не були, суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення статей 185, 357 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги заявнику, не порушивши при цьому право ОСОБА_1 на доступ до суду.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та на законність судового рішення не впливають, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга в цій частині є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2025 року слід відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 та частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 травня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури, Немирівської окружної прокуратури, Гайсинського районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення процесуальних, судових витрат та моральної шкоди, завданої органами дізнання, досудового слідства в кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков
Р. А. Лідовець
Д. Д. Луспеник