Справа № 201/4197/25
Провадження № 2/201/2723/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра в особі головуючого - судді Батманової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Соборного районного суду міста Дніпра перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення коштів.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 28 жовтня 2022 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/1611/22 стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди за незаконне кримінальне переслідування 300000,00 грн. 04 квітня 2023 року Дніпровський апеляційний суд постановив у справі № 201/1611/22 апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022 в частині розміру моральної шкоди змінити з 300000,00 грн. на 900000,00 грн.

11 жовтня 2023 року Верховий суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановив касаційні скарги Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України задовольнити частково, а саме: в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022 та постанові Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2023 змінити абзац другий та третій відповідних резолютивних частин у такій редакції: «Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 900000,00 грн.», в інших частинах рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022 (незміненій) та постанова Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2023 залишена без змін.

15 листопада 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська видав позивачу виконавчий лист у справі № 201/1611/22 згідно рішення суду, яке вступило в законну силу 11.10.2023 і в якому зазначено про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 900 000,00 грн.

04 січня 2024 року заяву про стягнення моральної шкоди за виконавчим листом суду з відповідними документами отримало Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області.

Станом на 02.04.2025 ніякої відповіді на звернення не надійшло, рішення суду по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 900000,00 грн. не виконано.

Позивач зазначає, що днем початку прострочення держави-боржннка та нарахування 3% річних та індексу інфляції є 05.04.2024, а відтак за період з 05.04.2024 по 31.03.2025 3% річних від суми основного боргу складають 26575,56 грн. та інфляційні втрати за цей період складають 109500,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідачів.

Відповідач Дніпровська обласна прокуратура надала відзив на позовну заяву в якому просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим що у позовній заяві не зазначено зміст позовних вимог до Дніпровської обласної прокуратури.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Встановлено, що 28 жовтня 2022 року рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у справі № 201/1611/22 стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди за незаконне кримінальне переслідування 300000,00 грн.

04 квітня 2023 року Дніпровський апеляційний суд постановив у справі № 201/1611/22 апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022 в частині розміру моральної шкоди змінити з 300000,00 грн. на 900000,00 грн.

11 жовтня 2023 року Верховий суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду постановив касаційні скарги Дніпропетровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України задовольнити частково, а саме: в рішенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022 та постанові Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2023 змінити абзац другий та третій відповідних резолютивних частин у такій редакції: «Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 900000,00 грн.», в інших частинах рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2022 (незміненій) та постанова Дніпровського апеляційного суду від 04.04.2023 залишена без змін.

15 листопада 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська видав позивачу виконавчий лист у справі № 201/1611/22 згідно рішення суду, яке вступило в законну силу 11.10.2023 і в якому зазначено про стягнення з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 900 000,00 грн.

04 січня 2024 року заяву про стягнення моральної шкоди за виконавчим листом суду з відповідними документами отримало Головне управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області.

21 червня 2024 року повторну заяву отримало Головне Управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області, а 24 червня 2024 року повторну заяву отримала Державна казначейська служба України.

Станом на 02.04.2025 ніякої відповіді на звернення не надійшло, рішення суду по відшкодуванню моральної шкоди у розмірі 900 000,00 грн. не виконано.

Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого установою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, в Казначействі відкривається відповідний рахунок. Перерахування коштів стягувану здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.

Згідно з ч.4 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»: «Перерахування, коштів стягувану здійснюється у тримісячний строк з дня - обходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних к: хітів, необхідних для цього документів та відомостей».

Враховуючи вищевказані приписи законодавства днем початку прострочення держави-боржника та нарахування 3% річних та індексу інфляції є 05.04.2024, а відтак за період з 05.04.2024 по 31.03.2025 3% річних від суми основного боргу складають 26575,56 грн. та інфляційні втрати за цей період складають 109500,00 грн.

Заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, та об`єктивно нічим не підтверджуються та зводяться до намагань уникнути відповідальності за грошовим зобов`язанням, а відтак вказане не може бути прийнято до уваги судом у якості підстави для відмови у позові.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 625 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача інфляційні втрати від суми стягнутої шкоди в розмірі 109500,00 грн, 3% річних від суми стягнутої шкоди в розмірі 26575,56 грн. (відповідно до розрахунку наданому позивачем та перевіреному у судовому засіданні).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 1360,76 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 76-78, 81-82, 89, 130, 137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індекс інфляції від суми стягнутої шкоди в розмірі 109500 (сто дев`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, 3% річних від суми стягнутої шкоди в розмірі 26575 (двадцять шість тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривні 56 копійки, що разом становить 136075 (сто тридцять шість тисяч сімдесят пять) гривень 56 копійки.

Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1360 (тисячу триста шістдесят) грн. 76 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова