_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 523/7529/25
Провадження № 2/947/4407/25
УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

02.07.2025 року

Суддя Київського районного суду м.Одеси Гниличенко М.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

29.04.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заернулось до Пересипського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за спожитий природній газ в розмірі 103809,48 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Аліній С.С.

Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 05.05.2025 року відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено підготовче судове засідання на 05.06.2025 року на 11 год.40 хв.

Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 05.06.2025 року цивільну справу № 523/7529/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Україна» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Київського районного суду м.Одеси.

01.07.2025 року вказана цивільна справа надійшла до Київського районного суду м.Одеси.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», встановлено наступне.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності.

Правила підсудності справ, які розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, визначені у параграфі 3 глави 2 розділу І ЦПК України (ст. ст. 26-30 Кодексу).

У вказаному параграфі ЦПК України встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності (ст.27), особливості визначення підсудності справи, у якій однією зі сторін є суд або суддя (ст.26), правила альтернативної підсудності (ст.28) та правила виключної підсудності (ст.30).

За загальним правилом ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до довідки №П1-115515-ю/о від 19.05.2025 р. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що розташована у Київському районі м.Одеси, однак спір виник з приводу об`єкту нерухомого майна будинку АДРЕСА_3 , яка розташована у Пересипському районі м.Одеси.

В даному випадку повинно бути застосовано правила виключної територіальної підсудності з огляду на наступне.

Правила виключної територіальної підсудності передбачені нормами ст.30 ЦПК України, зокрема виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будинок АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, номер запису про право власності 7771296 належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер 656, виданий 20.11.2014 року.

В пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначається, що підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

З сукупного аналізу вищенаведених положень законодавства можна зробити висновок, що під порушенням правил підсудності розуміється відкриття провадження і розгляд цивільної справи тим судом першої інстанції, до повноважень якого не відноситься вирішення даного спору.

З огляду на тлумачення правових норм, положення частини 1 статті 30 ЦПК України означають, що спір має розглядатися за правилами виключної підсудності, коли нерухоме майно, право власності на таке майно або інші вимоги, що стосуються нерухомого майна, є предметом спору.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

При цьому, виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майном», а тому правило вищевказаних норм розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Cловосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Враховуючи вищевикладене, та з огляду на той факт, що предметом позову у даній справі є стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ з відповідача ОСОБА_1 , який є власником будинку АДРЕСА_3 ,який розташований у Пересипському районі м.Одеси, тому суд приходить до висновку, що до зазначеної справи підлягають застосуванню правила виключної підсудності справи у відповідності до ч.1 ст. 30 ЦПК України.

Оскільки, вищезазначене нерухоме майно розташоване в Пересипському районі м.Одеси та відноситься за територіальною юрисдикцією до Пересипського районного суду м.Одеси, тому справа не підсудна Київському районному суду міста Одеси.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом» викладена Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України». Так, ЄСПЛ наголосив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд (ч. 1 ст. 6 Конвенції) та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно положень ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 32, 187, 260, 353-354 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовною заявоюТовариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - передати на розгляд Пересипському районному суду м.Одеси (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 68).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.07.2025 року.

Суддя Гниличенко М. В.