Справа № 194/495/25
Номер провадження № 2/194/502/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Єрмолаєвої А.Г.

розглянувши у спрощеному провадженні відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про встановлення факту ушкодження здоров`я, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про встановлення факту ушкодження здоров`я. Зазначає, що він у 2004 році працював на шахті «Самарська», яка зараз входить до ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Під час роботи 10 грудня 2004 року з ним стався нещасний випадок, про що було складено акт (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії), що стався 10 грудня 2004 року о 14-35 год., за результатами якого було складено акт №77 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 14 грудня 2004 року за формою Н-1. У процесі підготовки зі зверненням до МСЕК з метою встановлення інвалідності, пов`язаної з професійним захворюванням, ним було виявлено, що в акті №77 його діагноз зазначено частково та не в повному обсязі. Він 18 жовтня 2024 року звернувся до ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» та Південно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці з заявою про внесення змін до п. 9 акту №77 на підставі п. 36 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварії на виробництві. На його звернення ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» повідомило, що не має належних прав та можливості внести зміни до Акту №77. На його звернення Південно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці повідомило, що йому слід звернутися до ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Просить встановити факт отримання ним, ушкодження здоров`я у вигляді черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забій м`яких тканей голови внаслідок нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що стався 10.12.2004 року на шахті «Самарській», що зараз входить до ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ « ДТЕК Павлоградвугілля»

Представник відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надав суду відзив на позовну заяву, в яких просить відмовити в задоволення похову, оскільки Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112, чинним на час настання вищезазначеного нещасного випадку, не передбачено внесення змін у разі виявлення в затвердженому акті за формою Н-1 недоліків у оформленні. Крім того, пунктом 58 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337 (далі - Порядок № 337), чинного на теперішній час, визначено строк три роки з дати отримання акта за формою Н-1 протягом якого потерпілий чи уповноважена ним особа мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або з висновком комісії, які викладені в акті. Враховуючи вищевикладене та те, що згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, положення пункту 36 Порядку № 337 щодо внесення наказом роботодавця, що утворив комісію з розслідування, відповідних змін у разі виявлення в затвердженому акті за формою Н-1 недоліків у оформленні, що не впливають на об`єктивність розслідування, причини настання нещасного випадку та висновки комісії, не може бути застосовано до затвердженого 14.12.2004 року директором шахти «Самарська» акта за формою Н-1 від 13.12.2004 №77 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який стався з ОСОБА_1 10.12.2004 року під час виконання трудових обов`язків на шахті «Самарська».

Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду.

Представник відповідача надав суду письмову заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову з наведених у відзиві підстав.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог та їх заперечення, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до трудової книжки, заповненої на ім`я ОСОБА_1 , позивач тривалий час перебуває в трудових відносинах з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля.

В п.10 медичної картки № 5329/1584 стаціонарного хворого ОСОБА_1 зазначено діагноз клінічний: закрита ЧМТ, СГМ, забій м`яких тканей голови.

В п.11 медичної картки № 5329/1584 стаціонарного хворого ОСОБА_1 зазначено діагноз заключний клінічний: закрита ЧМТ, СГМ, забій м`яких тканей голови.

В п.9 акту №77 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 14 грудня 2004 року за формою Н-1 зазначено діагноз: закрита ЧМТ, забій м`яких тканей голови.

Відповідно до інформації ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 31 жовтня 2024 року, ВСП «ШУ Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» не має належних прав та можливості внести зміни до Акту №77 від 14.12.2004 року.

Відповідно до роз`яснень Державної служби з питань праці від 19 листопада 2024 року, Порядком розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112, чинним на час настання вищезазначеного нещасного випадку, не передбачено внесення змін у разі виявлення в затвердженому акті за формою Н-1 недоліків у оформленні. Крім того, пунктом 58 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337 (далі - Порядок № 337), чинного на теперішній час, визначено строк три роки з дати отримання акта за формою Н-1 протягом якого потерпілий чи уповноважена ним особа мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або з висновком комісії, які викладені в акті. Враховуючи вищевикладене та те, що згідно зі статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, положення пункту 36 Порядку № 337 щодо внесення наказом роботодавця, що утворив комісію з розслідування, відповідних змін у разі виявлення в затвердженому акті за формою Н-1 недоліків у оформленні, що не впливають на об`єктивність розслідування, причини настання нещасного випадку та висновки комісії, не може бути застосовано до затвердженого 14.12.2004 року директором шахти «Самарська» акта за формою Н-1 від 13.12.2004 №77 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який стався з ОСОБА_1 10.12.2004 року під час виконання трудових обов`язків на шахті «Самарська».

Положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно п. 19 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112, чинним на час настання вищезазначеного нещасного випадку, роботодавець, а у разі нещасного випадку, що стався з особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, - керівник робочого органу виконавчої дирекції Фонду, який призначив комісію, повинен розглянути і затвердити примірники актів форми Н-5 і форми Н-1 (або форми НПВ) протягом доби після одержання матеріалів, підготовлених комісією за підсумками її роботи (далі - матеріали розслідування). До першого примірника акта форми Н-5 додаються примірник акта форми Н-1 (або форми НПВ), примірник карти форми П-5 - у разі гострого професійного захворювання (отруєння), пояснення свідків та потерпілого (у разі їх наявності), витяги з експлуатаційної документації, схеми, фотографії, інші документи, що характеризують стан робочого місця (машини, механізму, устатковання, апаратури тощо), а у разі потреби - також висновок лікувально-профілактичного закладу про стан сп`яніння, наявність в організмі потерпілого алкоголю, наркотичних чи отруйних речовин. На вимогу потерпілого або особи, яка представляє його інтереси, голова комісії зобов`язаний ознайомити його з документами, що містяться в матеріалах розслідування.

Відповідно до п.58,59 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112, чинним на час настання вищезазначеного нещасного випадку, у разі надходження скарги або незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу з метою забезпечення об`єктивності спеціального розслідування має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії, вжити заходів до активізації роботи щодо запобігання виникненню подібних випадків, притягнення до відповідальності посадових осіб підприємства та органів Держнаглядохоронпраці, які порушили вимоги законодавства про охорону праці. У разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім`ї чи особи, яка представляє його інтереси, із змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ) рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку.

Згідно Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.2004 року №1112, чинним на час настання вищезазначеного нещасного випадку, не передбачено внесення змін у разі виявлення в затвердженому акті за формою Н-1 недоліків у оформленні.

В п. 58 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 року № 337, чинного на теперішній час, протягом трьох років з дати отримання акта за формою Н-1 потерпілий, член його сім`ї чи уповноважена ними особа або органи, установи та організації, представники яких брали участь у розслідуванні нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), мають право звернутися до роботодавця, Держпраці або її територіального органу щодо призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) у зв`язку з незгодою з обставинами та причинами настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та/або з висновком комісії, які викладені в акті за формою Н-1. За наявності документів, що можуть суттєво вплинути на висновки комісії (спеціальної комісії), роботодавцем, Держпраці або її територіальним органом (або юридичною особою, яка утворювала комісію, та її органом управління) вживаються заходи до призначення повторного розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України).

За змістом наведених приписів способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Іншими словами, це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними (пункт 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Це право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Вимога захисту цивільного права чи інтересу має забезпечити їх поновлення, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі отримання відповідного відшкодування.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Стаття 5 ЦПК України. Способи захисту, які застосовуються судом Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.

Так, як вбачається з п.9 акту №77 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 14 грудня 2004 року за формою Н-1 відносно ОСОБА_1 зазначено діагноз: закрита ЧМТ, забій м`яких тканей голови.

Як вбачається з п.11 медичної картки № 5329/1584 стаціонарного хворого ОСОБА_1 зазначено діагноз заключний клінічний: закрита ЧМТ, СГМ, забій м`яких тканей голови.

Отже, позивач фактично не згоден з діагнозом, який зазначений у п.9 акту №77 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, від 14 грудня 2004 року за формою Н-1 відносно ОСОБА_1 , оскільки в ньому не зазначено струс головного мозку, а не просить встановити факт нещасного випадку, так як роботодавець згоден з фактом про нещасний випадок, який пов`язаний з виробництвом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не правильно обраний спосіб захисту, оскільки останній повинен був діяти у відповідності до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві та у разі незгоди з актом форми Н-1, оскаржити його до Держпраці для повторного розслідування або оскаржити до суду, а не звертатися до суду з встановлення факту ушкодження здоров`я.

Отже, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Керуючись ст.ст. 76, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про встановлення факту ушкодження здоров`я, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення

Повний текст рішення складений 07 липня 2025 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін