Номер провадження: 22-ц/813/4800/25
Справа № 502/1856/24
Головуючий у першій інстанції Березніков О. В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, на ухвалу Кілійського районного суду Одеської області, постановлену під головуванням судді Березнікова О.В. 28 лютого 2025 року у м. Кілія Одеської області, -

встановила:

У провадженні Кілійського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року була затверджена мирова угода, за умовами якої сторони домовились про наступне:

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добровільно, в рахунок погашення грошових коштів за невиконаним договором купівлі-продажу в сумі 160000 грн., передають у власність ОСОБА_3 належний відповідачам, на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 частині кожному, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку бланк серії НМО 734231 від 01 червня 2017 року, договору купівлі-продажу земельної ділянки бланк серії НМО 734233 від 01 червня 2017 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 88634305 від 01 червня 2017 року, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 88632155 від 01 червня 2017 року:

- житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А1 - житловий будинок (загальна площа 112,3 кв.м., житлова площа 70,3 кв.м.), кухня - літ. Б1, сарай літ. В, навіс літ. Г, літня кухня літ. Д, гараж літ. Е, убиральня літ. Ж, надвірні споруди №1-8;І.

- земельну ділянку площею 0,0939 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , с цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0247.

За ОСОБА_3 визнається право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А1 - житловий будинок (загальна площа 112,3 кв.м., житлова площа 70,3 кв.м.), кухня - літ. Б1, сарай літ. В, навіс літ. Г, літня кухня літ. Д, гараж літ. Е, убиральня літ. Ж, надвірні споруди №1-8;І.

За ОСОБА_3 визнається право власності на земельну ділянку площею 0,0939 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер земельної ділянки :02:004:0247.

ОСОБА_3 підтверджує, що з моменту підписання мирової угоди та затвердження її Ухвалою суду, підтверджуючою її право власності на вищевказане нерухоме майно, жодних претензій майнового характеру до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стосовно стягнення грошових коштів за невиконаним договором купівлі продажу в сумі 160000 гривень та відповідного судового збору, вона мати не буде.

У лютому представник ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року за нововиявленими обставинами з підстав істотності для справи обставин, що не були встановлені судом та не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Ухвалою Кілійського районного суду Одеської області від 28 лютого 2025 року заяву представника ОСОБА_2 про перегляд ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року за нововиявленими обставинами було задоволено.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року про затвердження мирової угоди від 10 вересня 2024 між сторонами по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів скасовано.

Провадження у справі закрито відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відсутність відповідачки ОСОБА_2 на території України не підтверджує ту обставину, що їй не було відомо про розгляд справи, про наявність позовної заяви, укладення мирової угоди, та вказане не є нововиявленими обставинами, які не були відомі ОСОБА_2 під час розгляду справи, тому що остання знала про свою відсутність на території країни під час розгляду справи, а відтак, суд першої інстанції незаконно скасував ухвалу від 12 вересня 2024 року.

Сторони про розгляд справи на 01 липня 2025 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явився представник ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представник ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення судом норм процесуального права; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, задовольняючи заяву представника ОСОБА_2 про перегляд ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року за нововиявленими обставинами, скасовуючи вказане судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що: затвердження мирової угоди сторонами було спрямовано на приховання іншого правочину, тобто, спірна мирова угода є удаваним правочином; сторона правочину (розписки) та мирової угоди від 10 вересня 2024 року ОСОБА_2 була відсутня на території України на момент її укладення та підписання.

Однак, колегія суддів вважає такі висновки суду необгрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно із ч. 4 ст. 423 ЦПК України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною 5 ст. 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Здійснюючи процедуру перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158гс19, (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (п. 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18 (п. 27, 28)).

Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20 (п. 6.38)).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії», від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із п. 1 ст. 6 Конвенції.

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене вище, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду.

Колегія суддів зазначає, що доводи суду першої інстанції про те, що затвердження мирової угоди сторонами нібито було спрямовано на приховання іншого правочину, тобто, спірна мирова угода є удаваним правочином, є безпідставними, оскільки питання недійсності (оскарження) мирової угоди не є нововиявленою обставиною у даному випадку, а надання судом першої інстанції правової оцінки вказаної морової угоди свідчить про переоцінку судом доказів, оцінених ним же у процесі розгляду цієї ж справи, що є неприпустимим.

Щодо посилань суду про те, що сторона правочину (розписки) та мирової угоди від 10 вересня 2024 року ОСОБА_2 була відсутня на території України на момент її укладення та підписання, то колегія суддів зазначає, що обставина неналежного сповіщення сторони про час та місце розгляду справи, а також її відсутність при ухваленні судового рішення, не може бути визнана нововиявленою обставиною.

Колегія суддів звертає увагу заявника та суду першої інстанції на те, що вказані обставини можуть бути правовою підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, згідно якої порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Відтак, обставини, на які посилається представник ОСОБА_2 у заяві про перегляд ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року за нововиявленими обставинами, не можуть бути визнані колегією суддів нововиявленими та такими, що не були встановлені судом та не були та не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Кілійського районного суду Одеської області від 28 лютого 2025 року - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 про перегляд ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 28 лютого 2025 року - скасувати.

У задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про перегляд ухвали Кілійського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі №502/1856/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвалу Кілійського районного суду Одеської області від 12 вересня 2024 року залишити в силі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 14 липня 2025 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді Є.С. Сєвєрова

О.М. Таварткіладзе