КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/2349/24 Головуючий у І інстанції Мазур Ю.Ю.
Провадження №22-ц/824/6541/2025 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 червня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Слюсар Т.А.,

за участі секретаря Доброванової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвоката Чорного Андрія Миколайовича на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду із позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк» про зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідно до заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0014/980/1534190/20 від 21 липня 2020 року позивачу відкрито поточний (картковий) рахунок IBAN НОМЕР_1 та видано електронний платіжний засіб з кредитною лінією - картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 31 липня 2023 року.

25 липня 2023 року під час перебування на військовій службі позивач побачив, що на його фінансовий номер НОМЕР_10 від ОТП банку надійшло 2 sms каналом GSM-зв`язку від 22 липня 2023 року про проведення ним 2-х транзакцій по списанню кредитних коштів в загальній сумі 23 420 грн у межах наданого ОТП банком кредитного ліміту без будь-якої участі позивача у даному процесі, всупереч укладеного договору, а саме - без автентифікації доступу позивача або до особистого кабінету web-сайті ОТП банку та без авторизації по одноразовому ОТП-паролю, що мав би надійти позивачу від ОТП банку у sms, а саме: 22 липня 2023 року о 20:06:38 год. 13 410 грн на картку невідомого позивачу отримувача № НОМЕР_3 , емітованої А-банком *// НОМЕР_4 та 22 липня 2023 року о 20:08:40 год. 10 010 грн на картку невідомого позивачу отримувача № НОМЕР_5 , емітованої А-банком *// НОМЕР_4 .

Дані транзакції позивач не здійснював, вважає, що вони відбулись внаслідок протиправних дій поки що невстановленого злодія.

Враховуючи викладене, позивач просив зобов`язати АТ «ОТП Банк» відновити кошти на банківському/картковому рахунку № НОМЕР_1 , який відкритий на ім`я ОСОБА_1 до стану, у якому він перебував перед виконанням несанкціонованих операцій від 22 липня 2023 року у сумі не санкціоновано списаних коштів 23 420,00 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 30 серпня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду , представник АТ «ОТП Банк» - Чорний А.М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам, встановленим у даній справі, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що позивач як клієнт банку був ознайомлений з умовами договору та публічними правилами банку і ознайомившись, прийняв на себе ризик понесення збитків в разі розголошення інформації, що стосується його як клієнта АТ «ОТП Банк». Суд лишив поза увагою той факт, що договірними відносинами між позивачем та відповідачем також було врегульоване питання щодо відповідальності сторін.

Зокрема, відповідно до умов Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію, зокрема п. 8.16, клієнт зобов`язаний: не розголошувати нікому, в тому числі членам власної родини, логін та статичний пароль; не зберігати записаний статичний пароль та/або логін разом з генератором паролів, не писати цієї інформації на ньому; негайно повідомити банк про втрату або крадіжку Генератору паролів, а також про те, що Статичний пароль став відомий третій особі; зберігаючи генератор паролів, дотримуватись тих же заходів безпеки, що і з готівковими грошима та цінними паперами; намагатися максимально зменшити випадки використання Системи OTP Smart у громадських місцях, надаючи перевагу доступу до Системи за допомогою персонального комп'ютера та власного телефону, в тому числі мобільного; повідомити негайно (у найкоротший строк протягом одного дня, Банк про випадки, визначені у розділі «Фінансовий номер мобільного телофону» Договору.

Крім цього, згідно п. 4.5.6 Публічних Правил надання послуг дистанційного обслуговування засобами системи OTP Credit, розміщених на сайті АТ «ОТП Банк», клієнт зобов`язаний не розголошувати третім особам будь-яку інформацію, що йому надсилається Банком в рамках Договору, яка зазначена в SMS-повідомленнях/PUSH-повідомленнях на вказаний Клієнтом Фінансовий номер мобільного телефону /Мобільний телефон.

Ознайомившись із зазначеними умовами договору та публічних правил банку, Клієнт фактично прийняв на себе ризик понесення збитків в разі розголошення інформації, що стосується його, як клієнта АТ «ОТП Банк».

Судом залишено поза увагою той факт, що позивачем було передано інформацію третім особам, яка надсилалась банком в рамках договору, яка зазначена в повідомленнях, які надсилались на вказаний позивачем фінансовий номер мобільного телефону.

Оскільки, при списанні грошових коштів з зарплатної картки позивача операції з переказу коштів були здійснені після проведення ідентифікації, тому банк не несе відповідальність за таку операцію. Саме клієнт банку несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених Договором засобів його ідентифікації і автентифікації.

Відповідач посилається також на необхідність застосування правових висновків Верховного Суду, наведених у постановах від 27 січня 2021 року у справі №210/1242/18 та від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18.

У відповідь на апеляційну скаргу представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Третяк К.П. подано відзив.

У відзиві зазначає, що позивачем не передавались третім особам жодні дані по картці і до неї ніхто не мав доступу, окрім працівників банку.

Представник позивача звертає увагу суду, що банком не доведено, що позивач передавав інформацію третім особам щодо своєї картки та сприяв втраті чи незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, в такому разі надавач платіжних послуг несе відповідальність перед користувачем за невиконання або неналежне виконання платіжних операцій відповідно до закону та умов договору, оскільки надавачем послуг не доведено вину користувача та те, що ним належним чином виконані платіжні послуги.

У судовому засіданні представник відповідача, АТ «ОТП Банк», Чорний А.М. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 - Третяк К.П. у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача по справі, пояснення представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та поданого на неї відзиву, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, щовідповідно до заяви-анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 0014/980/1534190/20 від 21.07.2020 позивачу відкрито поточний (картковий) рахунок IBAN НОМЕР_6 та видано електронний платіжний засіб з кредитною лінією - картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 31.07.2023.

25.07.2023 до Шевченківського УП ГУНП у місті Києві надійшла заява від ОСОБА_1 , про те, що 22.07.2023 в період часу з 19 год. 20 хв. по 20 год. 08 хв. перебуваючи за адресою: с. Фрузинівка, Вишгородського району, Київської області, невідома особа із застосуванням електронно обчислювальних операцій, шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами в розмірі 23420 грн, з банківської картки НОМЕР_7 , чим завдав матеріальної шкоди ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження № 0003635) за ознаками злочину, передбаченого ч. 1ст. 190 КК України.

Згідно довідки № 1178 від 18.07.2023 військової частини НОМЕР_8 , виданій ОСОБА_1 вбачається, що він дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_8 .

01.08.2023 листом ОТП Банк за вих. № 017-01-017-5-017-5/171-БТ повідомив ОСОБА_1 , що відповідальними співробітниками Банку було проведено внутрішню перевірку, в результаті якої виявлено, що операції, заявлені як спірні, виконані згідно усіх вимог платіжної системи, послуги надані в повному обсязі. Зазначені деталі транзакцій: 22.07.2023 о 20:06:38 год. 13410,00 грн (142842), картка отримувача - НОМЕР_9 *//562946 Приватбанк, 22.07.2023 о 20:08:40 год. 10010,00 грн (181512), картка отримувача - НОМЕР_5 *//512721 А-Банк.

Вищевказане також підтверджується звітом-рахунком за період з 19.07.2023 по 15.01.2024.

Відповідно до договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію (публічний) (в редакції від 19.01.2023) клієнтом банку, який здійснює електронну взаємодію є «фізична особа або юридична особа (надалі - Клієнт), що приєдналась (акцепт) до цього Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію(публічний) (надалі - Договір) (оферта) і прийняла його умови (публічну пропозицію Банку необмеженому колу осіб) шляхом підписання Заяви - анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП БАНК» (надалі - Заява - анкета)».

Згідно цього договору мобільний додаток «ОТР BANK UA» та Мобільний додаток «ОТР Smart» є різними програмами користування послугами банку.

Пунктом 2.2.3. вказаного договору встановлено, що Клієнт погоджується, що використання процедури Автентифікації, з використанням Фінансового номеру мобільного телефону Клієнта, є належною і достатньою автентифікацією Клієнта, підтвердженням права здійснювати операції у місцях надання Банком послуг або через Дистанційні канали обслуговування.

Шляхом підписання Заяви-анкети, Клієнт дійсним підтверджує, що на момент укладення Договору використовує номер мобільного телефону, який зазначено Клієнтом у Заяві-анкеті як Фінансовий номер мобільного телефону та який знаходиться виключно у власному використанні Клієнта і не передається для використання Клієнтом третім особам. Клієнт підписавши Заяву-анкету надає Банку згоду на використання Фінансового номеру мобільного телефону для отримання Банківських послуг, у тому числі використання Фінансового номеру мобільного телефону в якості Логіну для входу в Системи Інтернет-банкінгу, згідно Договору, а також за іншими договорами, які укладено між Сторонами.

Заміна Фінансового номеру мобільного телефону можлива лише за ініціативою Клієнта, шляхом персонального подання Клієнтом до будь-якого відділення Банку на території України письмової заяви про зміну Фінансового номеру мобільного телефону.

У разі, якщо Банку стало відомо, що заяву про зміну Фінансового номеру мобільного телефону Клієнта подано Банку не особисто Клієнтом, Банк має право заблокувати доступ до Системи Інтернет-банкінгу. Для можливості Клієнту користуватися Системою Інтернет-банкінгу Клієнту необхідно особисто подати Банку заяву про зміну Фінансового номеру мобільного телефону Клієнта.

Механізм отримання згоди від Клієнта за допомогою Фінансового номеру мобільного телефону і OTP-пароля наступний: 4.5.1. Банк генерує OTP-пароль і відправляє його Клієнту на Фінансовий номер мобільного телефону із зазначенням інформації, яка буде підтверджуватися Клієнтом. 4.5.2. У разі згоди Клієнт передає отриманий OTP-пароль Банку шляхом введення у відповідному рядку використовуваного сервісу. 4.5.3. У разі якщо Фінансовий номер мобільного телефону зареєстрований у Банку і збігається з Фінансовим номером мобільного телефону Клієнта, вважається, що Клієнт прийняв запропоновані Банком умови.

Пунктом 6.2.2. договору, - системами Інтернет-банкінгу має право користуватися лише особа, яка уклала з Банком Заяву-анкету/Договір та успішно пройшла процедуру Автентифікації. Автентифікація Клієнта проводиться кожного разу перед наданням Клієнту доступу до Систем Інтернет-банкінгу.

Додаток №1 до Договору про дистанційне обслуговування та електронну взаємодію (публічного) правила надання послуг дистанційного обслуговування засобами системи otp smart.

З використанням Системи OTP Smart Банк зобов`язується виконувати дистанційне обслуговування Рахунків Клієнта, а також надавати інші послуги, передбачені Договором та/чи Правилами. 2.2. З метою використання Системи ОТР Smart Клієнту необхідно укласти з Банком Заяву-анкету/Договір, отримати в Банку Генератор паролів (в разі використання методу автентифікації з Генератором паролів), Статичний пароль, а також виконати інші дії, передбачені Договором/ Правилами. Зв`язок з Системою OTP Smart цілодобовий, за винятком періодів технічного обслуговування Системи.

Клієнт зобов`язаний при роботі з Системою OТP Smart підтверджувати Банку кожну транзакцію, якщо інше не передбачено Правилами. Клієнт зобов`язаний після перевірки наданих Банку реквізитів підтверджувати кожне своє розпорядження, надане до Банку, шляхом введення Динамічного паролю.

Для додаткового захисту інформації, що передається Клієнтом до Банку, Банк використовує захищене промисловим мережевим протоколом передачі інформації HTTPS та SSL-сертифікатами Thawte, що гарантують Клієнту факт роботи з сервером Банку, а не підробленим або шахрайським ресурсом, а також гарантується виключність можливості перехоплення інформації Клієнта переданої в мережі Інтернет під час роботи з Системою OTP Smart.

З метою забезпечення безпеки операцій в Системі OTP Smart Банк використовує високотехнологічні та надійні методи забезпечення безпеки всесвітньо відомих виробників.

Пунктом 8.16. договору передбачено, що Клієнт зобов`язаний: 8.16.7. Не розголошувати третім особам будь-яку інформацію, що йому надсилається Банком в рамках Договору, яка зазначена в SMS-повідомленнях/Push-повідомленнях на вказаний Клієнтом Фінансовий номер мобільного телефону/Мобільний телефон.

Для першого входу до Системи OTP BANK UA Клієнту необхідно вказати Фінансовий номер мобільного телефону, дату народження та Динамічний пароль. Далі Система OTP BANK UA запропонує Клієнту вказати Статичний пароль, який надалі буде використовуватися для входу.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив із того, що позивач Системи OTP BANK UA не встановлював та систему не входив, фінансового номеру мобільного телефону, дати народження та Динамічного паролю не вказував.Позивач не вчиняв розрядження щодо списання/перерахунку коштів та не вчиняв будь-яких інших дій, що могли б призвести до списання грошових коштів з його рахунку, таким чином Відповідачем проведено безпідставне списання коштів. Банк, в порушення вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», факту неакпептованої платіжної операції самостійно не виявив, не вжив заходів посиленої автентифікації, не здійснив оцінку ризику дистанційної платіжної операції (зняття значної суми коштів, використання іншого платіжного пристрою та мобільного додатку), після повідомлення клієнта в межах встановленого законом 90-денного строку про таку операцію коштів на рахунок позивача не повернув, детальної інформації про проведені операції на запит позивача не надав.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають встановленим по справі обставинам та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Стаття 1073 ЦК України визначає, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що був чинним на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що держатель електронного платіжного засобу - фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу. Електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, який надає його держателю можливість за допомогою платіжного пристрою отримати інформацію про належні держателю кошти та ініціювати їх переказ. Переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Помилковий переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб`єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі.

Неналежний переказ - рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Платник - особа, з рахунка якої ініціюється переказ коштів або яка ініціює переказ шляхом подання/формування документа на переказ готівки разом із відповідною сумою коштів. Неналежний платник - особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів. Отримувач - особа, на рахунок якої зараховується сума переказу або яка отримує суму переказу у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Пунктом 14.8 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що банк та користувач укладають договір щодо порядку та умов використання електронного платіжного засобу. Банк перед укладенням договору зобов`язаний ознайомити користувача з умовами договору про використання електронного платіжного засобу, ознайомити з тарифами на обслуговування електронного платіжного засобу та правилами користування електронним платіжним засобом. Банк зобов`язаний забезпечити викладення цієї інформації в доступній формі й розмістити її в доступному для користувача місці, а також надати на його вимогу в письмовій або електронній формі.

Відповідно до п. 14.12 ст. 14 вказаного Закону, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Представник користувача має право отримати електронний платіжний засіб за довіреністю, що видана користувачем та посвідчена у встановленому законодавством порядку. У такому разі банк не несе відповідальності за проведення операцій з використанням такого електронного платіжного засобу, виданого представнику за довіреністю.

Пунктом 14.16. ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Згідно з пунктом 2 Розділу VI «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення № 705), емітент зобов`язаний надавати ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу здійснювати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу, лише держателю електронного платіжного засобу. Емітент під час видачі електронного платіжного засобу зобов`язаний проінформувати держателя про можливість або неможливість зміни ПІНу. Перша зміна ПІНу здійснюється безкоштовно. Емітент має право передати електронний платіжний засіб держателю або представнику користувача через агента.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення № 705 банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором: 1) повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу; 2) забезпечити користувачу можливість інформувати банк про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем; 3) реєструвати та протягом строку, передбаченого законодавством України для зберігання електронних документів, зберігати інформацію, що підтверджує факт інформування банком користувача та користувачем банку. 4) Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.

Згідно з пунктом 5 розділу VI Положення № 705 користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів (пункт 6 розділу VI Положення № 705).

Згідно з пунктами 7, 8 розділу VI Положення № 705 емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Відповідно до пункту 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2022 року у справі № 387/746/18, аналіз вказаних положень актів цивільного законодавства дає підстави для висновку, що при здійсненні операцій з використанням електронних платіжних засобів відповідальність за безпеку здійснення переказу коштів покладається як на платника, так і на емітента (банк чи іншу установу), які зобов`язані вжити всіх заходів по нерозголошенню третім особам інформації, що дає змогу виконувати платіжні операції від імені платника з використанням електронного платіжного засобу.

Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорюванні ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу. Крім того, у випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки.

Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 537/3312/16-ц, від 24 липня 2019 року у справі № 753/16954/16-ц, від 01 липня 2020 року у справі № 712/9107/18, від 21 квітня 2021 року у справі № 751/6050/18, від 27 січня 2021 року у справі № 210/1242/18, сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності.

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, які беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується змістом позовної заяви, позивач передав інформацію третім особам, що надсилалась Банком в рамках договору, яка зазначена в SMS-повідомленнях/PUSH-повідомленнях, на вказаний клієнтом Фінансовий номер мобільного телефону, шляхом пересилання такої інформації за допомогою месенджеру Viber невстановленим особам.

Таким чином, при списанні грошових коштів з картки позивача операції з переказу коштів були здійснені після проведення ідентифікації, тому банк не несе відповідальності за таку операцію.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено вину відповідача у втраті коштів з його кредитного рахунку.

Отже, розглядаючи зазначений позов ОСОБА_1 про повернення АТ «ОТП Банк» безпідставно списаних грошових коштів, суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, належним чином не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зобов`язання АТ «ОТП Банк» в примусовому порядку повернути ОСОБА_1 безпідставно списані з його карткового рахунку грошові кошти у розмірі 23420,Ю00 грн шляхом їх відновлення на банківському/картковомурахунку № НОМЕР_6 , тому рішення суду відповідно до положень статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «ОТП Банк» - адвоката Чорного Андрія Миколайовича задовольнити.

Скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 30 серпня 2024 рокута ухвалити нове рішення по справі.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП Банк» про зобов`язання вчинити дії- відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 26 червня 2025 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Слюсар Т.А.

.