Провадження № 22-ц/802/568/25 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

заінтересованої особи ОСОБА_4 ,

представника заінтересованої особи Василевської О. А. (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_6 , військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті за апеляційною скаргою представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи вимоги тим, що є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 16 вересня 2022 року був призваний по мобілізації на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , а пізніше направлений для проходження навчання до військової частини (далі в/ч) НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ). Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 322 від 25 листопада 2022 року солдат ОСОБА_7 , старший стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону направлений для виконання бойових дій на території України, а саме на територію Донецької області.

Заявник зазначав, що з 07 грудня 2022 року ОСОБА_7 на зв`язок із рідними не виходив, а тому 24 грудня 2022 року він подав до Луцького РУП ГУНП у Волинській області заяву про те, що 07 грудня 2022 року ОСОБА_7 , військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , приймаючи участь у бойових діях, перебуваючи на околицях с. Яковлівка поблизу м. Соледар Донецької області, у зв`язку із захистом незалежності внаслідок збройної агресії проти України у період дії воєнного стану на території України, зник безвісти і місце знаходження його на теперішній час невідоме.

25 грудня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості № 0002598 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Заявник також вказував, що встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_7 , під час проходження військової служби під час ведення бойових дій, необхідно для отримання свідоцтва про смерть та з метою реалізації прав на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю сина та пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд встановити факт загибелі (смерті) військовослужбовця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі н. п. Підгородне Бахмутського району Донецької області під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 жовтня 2024 року до участі у справі залучено як заінтересовану особу в/ч НОМЕР_1 .

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт смерті військовослужбовця ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцька Волинської області, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі н. п. Підгородне Бахмутського району Донецької області під час проходження військової служби під час ведення бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку збройних сил російської федерації на території Донецької області.

В апеляційній скарзі представник заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

На переконання скаржника, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення у цій справі. Суд не звернув уваги на те, що відповідно до листа в/ч НОМЕР_1 за № 281 від 25 січня 2023 року солдат ОСОБА_7 в ході виконання бойового завдання зник безвісти 10 грудня 2022 року, про що стало відомо з бойового донесення командира НОМЕР_3 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 . Пошукові заходи після вогневого ураження результатів не дали, але і на полі бою тіла військовослужбовця не знайдено, у підбитих розрахунках та бойових машинах піхоти, бронетранспортерах, броньованих бойових машинах тіла не виявлено. Під час розбирання руїн та розвалів будинків й споруд, тіла військовослужбовця також не знайдено. Відповідно до наказу в/ч НОМЕР_1 від 18 березня 2023 року №1198/КП «Про визнання безвісно відсутніми військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , що зникли під час ведення бойових дій в Донецькій області за період з 06 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року» пошукові заходи результатів не дали, у н. п. Підгородне та на околицях тіла військовослужбовця не знайдено. Під час розбирання руїн та розвалів будинків після боїв, тіла також не знайдено. Вказані документи, видані в/ч НОМЕР_1 , свідчать про те, що після зникнення ОСОБА_7 10 грудня 2022 року територія, де він зник безвісти, перевірялась службовими особами в/ч та за результатами пошукових робіт тіло зниклого не виявлене, що і є підтвердженням статусу особи, зниклої безвісти. Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. Стаття 5 вказаного Закону встановлює, що особа, зникла безвісти за особливих обставин, має всі права, гарантовані Конституцією та законами України, а також має право на всебічне розслідування обставин її зникнення та встановлення її місцеперебування. Держава зобов`язана вжити всіх можливих заходів для розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин. Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув, послався лише на показання свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які надали протилежно іншу інформацію про те, що вони нібито особисто були присутні при загибелі ОСОБА_7 (хоча жоден з них особисто не ідентифікував загиблого як ОСОБА_7 ). При цьому, суд не звернув уваги на те, що вказані особи не були на місці зникнення ОСОБА_7 10 грудня 2022 року, в/ч не опитувались, рапортів про загибель ОСОБА_7 не надавали та в/ч НОМЕР_1 про обставини загибелі військовослужбовця одразу після загибелі та протягом двох років, не повідомляли. Суд першої інстанції був зобов`язаний ретельно оцінити показання свідків та критично поставитись до свідчень осіб, які повністю протирічать письмовим доказам, складеним службовими особами органу бойової військової одиниці в/ч НОМЕР_1 . Таким чином судом першої інстанції неповно встановив, по-перше, реальну причетність свідків до подій зникнення безвісти ОСОБА_7 , а, по-друге, правдивість їх показань у сукупності з іншими доказами, які свідчать не про загибель, а про зникнення безвісти солдата ОСОБА_7 , по-третє, не вжив заходів для усунення розбіжностей в наявних доказах. Вказане поверхневе та неповне з`ясування обставин справи свідчить про ухвалення незаконного та безпідставного рішення. Суд першої інстанції протиправно та необґрунтовано зазначив, що факт загибелі ОСОБА_7 підтверджується письмовими доказами. Так, всі письмові докази, на які послався суд, свідчать не про загибель, а про зникнення безвісти ОСОБА_7 , а також про вжиття в/ч НОМЕР_1 заходів для його пошуку. Сповіщення про смерть (загибель) № 741 від 04 січня 2023 року містить інформацію про зникнення безвісти особи. Сповіщення № 1953 від 02 вересня 2023 року містить інформацію про зникнення безвісти військовослужбовця. Запис з журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 інв. Рз452т/к від 15 жовтня 2022 року підтверджує факт не загибелі, а зникнення безвісти ОСОБА_7 . Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002598 від 25 грудня 2022 року свідчить про внесення відомостей за фактом зникнення, а не загибелі військовослужбовця в/ч ОСОБА_7 . Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № від 26 травня 2023 року містить інформацію про зниклого безвісти за особливих обставин, а не загиблого ОСОБА_7 . Заявник звернувся із заявою саме про встановлення факту смерті, а не про оголошення особи загиблою, що давало б можливість припускати його ймовірну смерть. Разом з тим, будь-які факти загибелі ОСОБА_7 в матеріалах справи відсутні. При цьому наявні докази перебування в статусі зниклого безвісти за особливих обставин. Наявність же документів про статус зниклого безвісти, які до того ж складені в/ч де служить особа, підтверджує відсутність переконливих доказів загибелі. Те, що суд першої інстанції помилково зазначає як письмові докази смерті журнал бойових дій, витяг з ЄРДР, витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти, насправді такими не є, а свідчать про зникнення безвісти особи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник заінтересованої особи в/ч НОМЕР_1 , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак, 30 червня 2025 року (документ сформований в системі 28 червня 2025 року) через підсистему «Електронний суд» подав до апеляційного суду заяву, в якій просив проводити апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Колегія суддів вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності представника вказаної заінтересованої особи згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, оскільки його неявка в судове засідання апеляційної інстанції не перешкоджає розгляду справи.

Згідно із частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованих осіб та їх представників, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 13 листопада 1985 року (а.с.17, том 1).

Згідно з витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 302 від 05 листопада 2022 року ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 (а.с.20, том 1).

Відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 322 від 25 листопада 2022 року солдата ОСОБА_7 , старшого стрільця 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу № 5 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону визначено вважати таким, що веде бойові дії на території України (а.с.21, том 1).

04 січня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 направив ОСОБА_4 як дружині сповіщення, про те, що її чоловік старший солдат ОСОБА_7 , 1985 року народження, старший стрілець стрілецького взводу стрілецької роти стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 , 10 грудня 2022 року в ході відбиття штурмових дій противника в районі н. п. Підгородне Донецької області, зник безвісти (а.с.52, том 1).

З витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 18 березня 2023 року №1198/КП «Про визнання безвісно відсутніми військовослужбовців в/ч НОМЕР_1 , що зникли під час ведення бойових дій в Донецькій області за період з 06 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року» та повідомлення за вих. № 281 від 25 січня 2023 року в/ч НОМЕР_1 вбачається, що 10 грудня 2022 року старший солдат ОСОБА_7 , старший стрілець 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 5 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_2 здійснював заходи щодо оборони новозайнятих позицій з метою недопущення прориву противника на глибину опорних пунктів першого ешелону. В період з 08 год. 44 хв. по 10 год. 05 хв. 10 грудня 2022 року по позиціях Збройних Сил України (далі ЗСУ) в районі н. п. Підгородне Бахмутського району Донецької області противник здійснював штурмові дії невеликими групами до 30 чоловік, під час яких застосовував звичайну стрілецьку зброю та протитанкові ручні засоби. ЗСУ вступили в бій з комбатантами. Після закінчення боїв зв`язок зі старшим солдатом ОСОБА_7 відсутній, пошукові заходи результатів не дали, але і на полі бою у н. п. Підгородне та на околицях тіла військовослужбовця не знайдено. Під час розбирання руїн та розвалів будинків та захисних споруд після боїв, тіла військовослужбовця також не знайдено. Н. п. Підгородне Бахмутського району Донецької області станом на сьогодні непідконтрольний Україні. Повідомлень про перебування військовослужбовця у полоні в противника, через групу цивільного військового співробітництва до командування в/ч НОМЕР_1 не надходили. Відомості про самовільне залишення частини, дезертирство під час бою, добровільну здачу в полон вказаним військовослужбовцем не підтвердилось. Повідомлень з лікувальних закладів на території України про поступлення на лікування старшого солдата ОСОБА_7 на адресу в/ч НОМЕР_1 не надходили. Повідомлень про перебування тіла військовослужбовця у відділеннях бюро судово-медичної експертизи на території України на адресу в/ч НОМЕР_1 не надходили та станом на сьогоднішній день з 10 грудня 2022 року солдату ОСОБА_7 надано правовий статус «безвісно відсутній» в порядку реалізації вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.42-45, том 1).

Із копії запису із журналу бойових дій в/ч НОМЕР_1 інв. Рз452т/к від 15 жовтня 2022 року слідує, що в записі зробленому 10 грудня 2022 року о 08.44-10.05 год., зазначено, що 10 грудня 2022 року в районі Підгородне противник здійснив штурмові дії до 30 чоловік з напрямку Покровське, безвісти зник старший солдат ОСОБА_7 .

Як слідує з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом зникнення військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_7 , органом досудового розслідування Луцьким районним управлінням поліції ГУНП у Волинській області 25 грудня 2022 року внесено відомості до ЄРДР за №0002598 за ч. 1 ст. 115 КК України (а.с.24, том 1).

Факт зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_7 за особливих обставин підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № від 26 травня 2023 року (а.с.50, том 1).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції в якості свідків судом були допитані ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які у своїх показаннях підтвердили факт загибелі солдата ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказані свідки безпосередньо перебували разом із ОСОБА_7 як під час вибуху внаслідок обстрілу, коли його було смертельно поранено, так і після того, як його тіло без ознак життя на місці удару перебувало в окопі.

Так, свідок ОСОБА_8 у своїх показаннях зазначив, що 09 грудня 2022 року він прибув разом із військовослужбовцем ОСОБА_11 , для виконання чергування. 10 грудня 2022 року під час несення служби в їхньому місці дислокації стався вибух прилетів ворожий снаряд. У момент вибуху ОСОБА_8 був повернутий спиною до ОСОБА_7 і не бачив самого моменту ураження. Він почув крик ОСОБА_12 , після чого той впав. Сам ОСОБА_8 отримав поранення. Коли він спробував звернутися до ОСОБА_7 , той не подавав жодних ознак життя і не відповідав. Пізніше по рації надійшло повідомлення, що необхідні ноші, оскільки серед військових є загиблий.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він перебував разом із ОСОБА_11 на позиції протягом доби, після чого відбув на іншу позицію для відпочинку. Під час перебування там він отримав від командира інформацію про обстріл позицій, де він раніше знаходився разом із ОСОБА_7 , та про наявність загиблих. 11 грудня 2022 року вранці він прибув на місце обстрілу та виявив там тіло ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_10 у наданих суду показаннях вказав, що 10 грудня 2022 року приблизно о 16 год. 00 хв. він прибув на позиції, де стався обстріл. На місці удару, в окопі, перебувало тіло військовослужбовця ОСОБА_7 . За його словами, тіло мали евакуювати, але цього не зробили. Обстріл стався по спостережному пункту, де перебував ОСОБА_7 . Він залишався на місці загибелі протягом доби. Свідок підтверджував, що ОСОБА_7 був мертвий.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно з пунктами 8, 9 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Звертаючись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 просив встановити факт, який необхідно йому для отримання свідоцтва про смерть сина ОСОБА_7 та з метою реалізації прав на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з його загибеллю та пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 67/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по даний час.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частинами 3, 4 ст. 49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є, зокрема, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Отже, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у розглядуваному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті.

Згідно із правовим висновком, який міститься у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 грудня 2022 року у справі №490/6057/19-ц, встановлення факту, що має юридичне значення, щодо загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією російської федерації. Від встановлення факту загибелі військовослужбовця при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії російської федерації проти України залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції задовольняючи заяву ОСОБА_1 , обґрунтовано виходив з того, що надані заявником і досліджені судом докази, а також показання допитаних судом свідків підтверджують факт смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час виконання обов`язків військової служби, в н.п. Підгородне Бахмутського району Донецької області, смерть якого пов`язана із захистом Батьківщини. День вірогідної смерті ОСОБА_7 точно встановлений ІНФОРМАЦІЯ_3 , який суд визначив днем його смерті.

При цьому з наявних у справі матеріалів вбачається, що акт про смерть військовослужбовця ОСОБА_7 в/ч НОМЕР_1 не складався, оскільки його тіло не було евакуйоване з причин постійних обстрілів позиції де воно перебувало, а також у зв`язку з тим, що у подальшому н. п. Підгородне Бахмутського району Донецької області став непідконтрольний Україні. Саме зазначені обставини були підставою для складання військовою частиною документів про зникнення безвісти ОСОБА_7 , а не про його смерть. Водночас показання свідків, допитаних судом у цій справі, у сукупності з іншими доказами переконливо свідчать про смерть (загибель внаслідок поранення) ОСОБА_7 та не викликають жодних обґрунтованих сумнівів у їх правдивості.

Зважаючи на вищенаведене, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про задоволення заяви ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 про те, що суд неповно встановив реальну причетність свідків до події зникнення безвісти ОСОБА_7 , колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки показання свідків, допитаних як у межах кримінального провадження, так і в межах розгляду цієї справи є чіткими, послідовними та узгоджуються між собою та іншими матеріалами справи. Крім того, безпідставним також є покликання скаржника на те, що доцільним у даному випадку є оголошення фізичної особи померлою (загиблою), оскільки останнє ґрунтується на юридичному припущенні смерті, тоді як для встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю, у даному випадку смертельне поранення внаслідок обстрілу, характерне те, що день вірогідної смерті особи точно встановлений.

Покликання в апеляційній скарзі на те, що суддя Присяжнюк Л. М. самостійно розглядала заяву про її відвід та відмовила у її задоволенні та продовжила розгляд справи, чого робити категорично не могла, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, є безпідставними, оскільки заява про відвід судді розглянута відповідно до вимог ст. 40 ЦПК України та підстави відводу судді апеляційним судом не визнані обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд зобов`язаний був визнати явку в судове засідання представника в/ч НОМЕР_1 обов`язковою з метою встановлення об`єктивних даних про факт загибелі або факт зникнення безвісти військовослужбовця не заслуговують на увагу, оскільки зі змісту ст. 223 ЦПК України вбачається, що суд вправі визнати явку сторони обов`язковою в судове засідання, якщо визнає потрібним, щоб сторона яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Отже, висновки суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ґрунтуються на встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка. Суд правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильних висновків суду, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким суд надав належну правову оцінку, а тому не потребують повторної оцінки апеляційним судом.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про законність та обґрунтованість ухваленого у цій справі рішення та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника заінтересованої особи ОСОБА_4 ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: