Справа № 148/184/25
Провадження №2/148/276/25
У Х В А Л А
30 червня 2025 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В., при секретарі Мрочко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
В провадженні суду знаходиться вищевказана справа.
В судове засідання позивач не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, згідно довідки про доставку електронного листа (а.с.110).
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце судового засідання, згідно оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи наведене, беручи до уваги, що справу розглянути у відсутність позивача неможливо, суд вважає, що позовну заяву слід залишити без розгляду, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ухвалою суду від 17.02.2025 (а.с.45) відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 17.04.2025 (а.с.80) закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
Розгляд справи призначався до слухання неодноразово, зокрема, на 30.04.2025, 26.05.2025, 16.06.2025 та 30.06.2025.
30.04.2025 в судове засідання позивач не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, згідно довідки про доставку електронного листа (а.с.81), про причини неявки суд не повідомила. При цьому судом враховано, що розгляд справи було призначено за клопотанням позивача у режимі відеоконференції, однак остання не вийшла на зв`язок. Про ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду позивач була повідомлена в ухвалі від 17.04.2025.
26.05.2025 розгляд справи було знято у зв`язку із перебуванням судді на лікарняному.
16.06.2025 в судове засідання позивач не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, згідно довідки про доставку електронного листа (а.с.105), про причини неявки суд не повідомила. При цьому судом враховано, що розгляд справи було призначено за клопотанням позивача у режимі відеоконференції, однак остання не вийшла на зв`язок. Про ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду позивач була повідомлена в ухвалі від 03.06.2025.
30.06.2025 в судове засідання позивач повторно не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду справи, згідно довідки про доставку електронного листа (а.с.110), про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
В свою чергу, явка сторони в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом, і як кожне суб`єктивне право це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання і волі уповноваженої особи.
Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Згідно ч.3 ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Отже, відповідно до зазначеної норми закону залишення позову без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання є можливим лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання; ненадходження від позивача заяви про розгляд справи за його відсутності.
При цьому, діюче цивільне процесуальне законодавство не пов`язує обов`язок суду залишити заяву без розгляду з поважністю повторної неявки позивача в судове засідання, яке в даному випадку до уваги не береться.
Слід зазначити, що нез`явлення позивача у судове засідання перешкоджає розгляду справи.
У рішеннях від 28.10.1998 у справі "Осман проти Сполученого королівства" та від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
За положеннями ст.129 Конституції України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.
З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.
Також, Верховний Суд у постанові від 21.09.2020 у справі № 658/1141/18 роз`яснив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.
Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.03.2021 у справі №558/9/18.
Таким чином, неявка в судові засідання позивача, яка вважаються належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, дає підстави стверджувати про неналежне здійснення нею своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданого до суду позову, що в свою чергу призвело до затягування розгляду справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Аналізуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судом були створені всі необхідні умови для реалізації позивачем своїх процесуальних прав та обов`язків та було вжито заходів для належного її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, позивач, будучи належним чином повідомленою про час, день і місце судових засідань повторно не з`явилася до суду, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, враховуючи розумність строків розгляду справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача у судове засідання.
Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
На підставі викладеного, керуючись ч.9 ст.158, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишити без розгляду.
Копію ухвали до відома направити сторонам.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: