Справа № 345/5775/23
Номер провадження 2/350/22/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2025 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі: головуючого судді Сокирко Л.М.,
секретаря судових засідань Видойник І.П.,
з участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шегинського Р.А.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Спаської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області - Марків М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Рожнятів Калуського району Івано-Франківської області в залі судових засідань № 2 Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференцзв`язку в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області про застосування наслідків нікчемного заповіту,
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області про застосування наслідків нікчемного заповіту. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Підсухи Рожнятівського району Івано-Франківської області померла його бабуся ОСОБА_3 . В середині листопада 2020 року під час відвідин родини в селі Підсухи Рожнятівського району Івано-Франківської області він довідався про те, що в будинку АДРЕСА_1 та який належав його покійній бабусі ОСОБА_3 на праві приватної власності влаштовано магазин. Зі слів дядька йому стало відомо, що вказаний будинок успадковано ОСОБА_2 на підставі заповіту складеного його бабусею ОСОБА_3 . Звернувшись до Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори він отримав копію дублікату заповіту посвідченого 27 вересня 2012 року секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області Марків М.М. Зі змісту оскаржуваного заповіту покійна ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, взагалі все те, що належатиме і на що вона за законом матиме право, житловий будинок, господарські будівлі, земельні ділянки вона заповіла ОСОБА_2 , 1965 року народження. Ощадний вклад вона заповіла своєму онукові ОСОБА_1 . Про існування заповіту, а тим більше про те, що він згадується у заповіті як один із спадкоємців, йому до 25 листопада 2020 року нічого не було відомо. За наслідками звернення до суду з позовом про поновлення строку на прийняття спадщини, рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2021 року його позов задоволено та визначено додатковий строк на подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 . Водночас із копії заповіту, яка міститься у спадковій справі вбачається, що 25 січня 2021 року секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Марків М.М. було видано дублікат заповіту ОСОБА_2 замість втраченого заповіту посвідченого секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Марків М.М. 27 вересня 2012 року та зареєстрованого реєстрі за номером 129. 23 грудня 2021 року адвокат Шегинський Р.А. спрямував на адресу Спаської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області адвокатський запит із проханням надати належним чином засвідчену копію заповіту ОСОБА_3 та надати належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких секретар виконавчого комітету Спаської сільської ради Марків М.М. було вчинено нотаріальну дію та посвідчено заповіт ОСОБА_3 , а також просив повідомити у зв`язку із чим ОСОБА_2 25 січня 2016 року було видано дублікат заповіту ОСОБА_3 . Листом від 31 грудня 2021 року за вих. № 2565/02-16 Спаська сільська рада відмовила у наданні відомостей та документів та повідомила, що надання запитуваних документів порушує нотаріальну таємницю та тягне за собою дисциплінарну, адміністративну та кримінальну відповідальності. Тож копію заповіту ані йому, ані його представнику адвокату Шегинському Р.А. надано не було. На його переконання відсутність оригіналу заповіту ОСОБА_3 в матеріалах спадкової справи та ненадання оригіналу заповіту разом із документами, які стали підставою для його посвідчення секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Марків М.М., свідчить про те, що заповіт є нікчемним, оскільки ОСОБА_3 його не підписувала та він у встановленому порядку не засвідчувався нотаріально, а тому до заповіту ОСОБА_3 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Марків М.М. 27 вересня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за номером 129 слід застосувати наслідки недійсності нікчемності правочину. Просить позов задовольнити та застосувати до заповіту ОСОБА_3 , посвідченого секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Марків М.М. 27 вересня 2012 року та зареєстрованого в реєстрі за номером 129 наслідки недійсності нікчемного правочину. 11 грудня 2023 року у справі відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження. 11 березня 2024 року ухвалою суду продовжено строк проведення підготовчого провадження. Ухвалою суду від 27 листопада 2024 року у справі зупинено провадження у зв`язку із призначенням судової почеркознавчої експертизи. 25 квітня 2025 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 15 травня 2025 року у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити, так як вважає, що заповіт підписала сама ОСОБА_3 , окрім того, це вже другий заповіт, який склала ОСОБА_3 на його користь. ОСОБА_3 була рідною сестрою його батька, тобто він був її племінником по батьківській лінії. Після смерті чоловіка у 1997 році ОСОБА_4 залишилася сама, так як єдиний син ОСОБА_5 проживав у Львівській області, а в 2008 році помер. Починаючи з 2000 року його родина повністю опікувалася ОСОБА_3 , він та його дружина допомагали їй у всьому, заготовляли дрова, косили траву, обробляли город, проводили ремонти, купував продукти харчування. Певний період часу він здійснював офіційний догляд за ОСОБА_6 , остання повідомляла, що складе на нього заповіт, а він має здійснити її поховання. Коли ОСОБА_3 виявила бажання вдруге скласти заповіт він знайшов водія ( ОСОБА_7 ) який відвозив її до сільської ради. Про наявність заповіту позивач знав, так як на похоронах ОСОБА_8 була його мати та повідомила, що претензій до спадкового майна у ОСОБА_9 немає. Позивач життям бабусі не цікавився, вкрай рідко приїздив до неї, жодної допомоги не надавав. Після смерті ОСОБА_3 він здійснив її поховання, встановив на могилі пам`ятник, а позивач навіть не знає де могила бабусі.
Представник третьої особи Спаської сільської ради Марків М.М. заперечувала щодо задоволення позовних вимог, зазначила, що підстави для застосування наслідків нікчемності заповіту відсутні, так як заповіт підписано заповідачем та посвідчено у відповідності до вимог чинного законодавства. Вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з такого.
Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть а.с. 4).
За життя 27 вересня 2012 року ОСОБА_3 склала заповіт на користь ОСОБА_2 відповідача по справі ( а. с. 139).
Позивач по справі ОСОБА_1 є онуком ОСОБА_3 (свідоцтво про народження а.с. 3), а його батько ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть а.с. 80) був сином ОСОБА_3 (Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України а.с. 7) та відповідно позивач є спадкоємцем першої черги за правом представлення.
Відповідно до вимог частини першої статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами першою-п`ятою статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Заповіт є правочином, а тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій Цивільного кодексу України немає відповідного правила.
Заповіт, як односторонній правочин, підпорядковується загальним правилам Цивільного кодексу України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
Відповідно до змісту наведених норм дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону, є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі.
Згідно із статтею 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За змістом статті 1233 Цивільного кодексу України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до статті 1247 Цивільного кодексу України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.
Відповідно до вимог статті 1248 Цивільного кодексу України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.
Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (стаття 1251 Цивільного кодексу України).
Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним відповідно до вимог статті 1257 Цивільного кодексу України.
Зміст частини першої статті 1257 Цивільного кодексу України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 Цивільного кодексу України, зокрема у статтях 1247-1249, 1253 Цивільного кодексу України.
Зокрема статтею 1247 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги до форми заповіту: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем; заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу; заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
На підтвердження вчинення ОСОБА_3 правочину третьою особою яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Спаською сільської радою надано оригінал заповіту.
Із тексту цього заповіту слідує, що цей заповіт складено 27 вересня 2012 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт НОМЕР_1 виданий Рожнятівським РВ УМВС в Івано-Франківській області 29 січня 1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
За цим заповітом ОСОБА_3 на випадок свої смерті зробила таке розпорядження: все належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належатиме і на що вона за законом матиме право, житловий будинок, господарські будівлі, земельні ділянки вона заповіла ОСОБА_2 1965 року народження; ощадний вклад заповіла своєму онукові ОСОБА_1 .
Заповіт містить особистий підпис заповідача.
Цей заповіт складений та посвідчений в двох примірниках, один з яких зберігається у справах виконавчого комітету Спаської сільської ради, другий видається заповідачу ОСОБА_3 .
27 вересня 2012 року заповіт посвідчено Марків Мирославою Миколаївною секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області.
Заповіт записано секретарем сільської ради зі слів ОСОБА_3 .
Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_3 .
Особу заповідача встановлено, дієздатність перевірено.
На цьому заповіті є напис, що 25 січня 2016 року видано дублікат заповіту. Цей напис здійснено секретарем сільської ради та завірено печаткою Спаської сільської ради ( а.с. 56).
Як убачається із копії реєстру нотаріальних дій за 2012 рік, у цьому реєстрі 27 вересня 2012 року під номером 129 вчинено нотаріальну дію - посвідчення заповіту ОСОБА_3 . У цьому реєстрі міститься підпис заповідача (а.с.77).
Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 31994759 виданого 12 жовтня 2012 року Івано-Франківською філією Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства Юстиції України, до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація заповіту: номер заповіту у спадкову реєстрі: 53533981; номер в реєстрі нотаріальних дій: 129; місце посвідчення: Івано-Франківська область Спаська сільська рада Рожнятівського району; дата посвідчення: 27 вересня 2012 року; місце зберігання: Спаська сільська рада Рожнятівського району; заповідач: ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 (а.с. 57).
Таким чином, заповіт заповідача ОСОБА_3 відповідає загальним вимогам до форми заповіту: особисто підписаний заповідачем; посвідчений посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування та заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі, а отже він відповідає вимогам статтей 1251, 1247 Цивільного кодексу України
Щодо видачі дублікату заповіту, суд зазначає наступне.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої, сьомої-десятої Закону України «Про нотаріат», дублікат заповіту може бути виданий зазначеним у заповіті спадкоємцям, виконавцю заповіту після подання ними свідоцтва про смерть заповідача. У разі смерті спадкоємців, зазначених у заповіті, дублікат може бути виданий їхнім спадкоємцям після подання ними свідоцтва про смерть заповідача і свідоцтва про смерть померлого спадкоємця.
До заяви про видачу дубліката заповіту або про видачу дубліката іншого документа спадкоємцям осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, виконавцю заповіту нотаріус долучає засвідчену ним копію свідоцтва про смерть та засвідчені копії інших документів, що підтверджують їхні родинні відносини (копію свідоцтва виконавця заповіту).
Дублікати втрачених заповітів та довіреностей підлягають обов`язковій реєстрації у Спадковому реєстрі, Єдиному реєстрі довіреностей.
Як убачається із матеріалів справи, дублікат заповіту був виданий спадкоємцю ОСОБА_2 на підставі його заяви від 25 січня 2016 року секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради 25 січня 2016 року. Видача дубліката зареєстрована в реєстрі за № 25 ( а.с. 35).
Статтею 1257 Цивільного кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним.
Таким чином, підстави про нікчемність заповіту на які посилається позивач відсутні та спростовуються викладеним вище, а також поясненнями особи, яка посвідчувала заповіт, показами свідків, іншими матеріалами справи.
У судовому засіданні особа, яка посвідчувала заповіт ОСОБА_3 секретар виконавчого комітету Спаської сільської ради Марків М.М. суду пояснила, що 27 вересня 2012 року до неї прийшла ОСОБА_3 і повідомила, що хоче скласти заповіт на ОСОБА_2 . Вона відповіла, що нею заповіт було складено в 2008 році і він є дійсним. Однак ОСОБА_3 наполягла на складанні нового заповіту, при цьому повідомила, що в 2008 році ОСОБА_2 був головою сільської ради, а тому щоб в подальшому не виникало ніяких сумнівів вона вирішила скласти новий заповіт. Знаючи, що у ОСОБА_3 є онук вона повідомила їй, що частину свого майна вона може заповісти і онукові. ОСОБА_3 з урахуваннням цього своєму онуку заповіла грошові вклади, а все інше майно ОСОБА_2 . Складаючи заповіт на користь ОСОБА_2 , вона повідомила, що ОСОБА_2 здійснює за нею догляд і в разі її смерті має похоронити її. Перевіривши дієздатність особи, вчинивши всі необхідні дії, вона посвідчила заповіт. ОСОБА_3 особисто підписала заповіт, також поставила свій підпис в реєстрі нотаріальних дій за 2012 рік. Окрім того, їй відомо, що ОСОБА_2 офіційно здійснював догляд за ОСОБА_3 та його родиною було здійснено поховання останньої.
Пояснення ОСОБА_11 в частині складання ОСОБА_3 заповіту в 2008 році підтверджується оригіналом заповіту від імені ОСОБА_3 , складеного 15 лютого 2008 року, який був наданий для огляду в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_2 та копія якого була долучена до матеріалів справи (а.с. 86).
Із цього заповіту вбачається, що ОСОБА_3 15 лютого 2008 року склала заповіт у якому вказала, що на день своєї смерті робить таке заповітне розпорядження все своє майно, що буде їй належати за законом, а саме: жилий будинок, стайню, стодолку, літню кухню заповідає ОСОБА_2 .
Цей заповіт було підписано заповідачем та посвідчено секретарем виконавчого комітету Спаської сільської ради Я. Гуйван 15 лютого 2008 року та зареєстроавано в реєстрі за № 195.
Свідок ОСОБА_12 надав суду покази про те, що він проживає в селі Підсухи та добре знав ОСОБА_3 . Після того як помер її чоловік, то у всьому їй допомагав ОСОБА_2 , він все робив біля хати, косив траву, рубав дрова, допомагав обробляти город, перекрив дах на хаті. ОСОБА_2 здійснював офіційний догляд за ОСОБА_3 . Про те що ОСОБА_3 склала заповіт на ОСОБА_2 йому було відомо. Після смерті ОСОБА_3 родина ОСОБА_2 здійснила її поховання.
Свідок ОСОБА_13 надав суду покази про те, що ОСОБА_3 проживала з ним по сусідству. Родина ОСОБА_2 допомагала ОСОБА_3 по господарству, вони жили як рідні люди. Зокрема дружина ОСОБА_2 «білила в хаті», носила молоко, допомагала обробляти город. ОСОБА_2 здійснював всю чоловічу роботу, косив траву, колов дрова. Онук ОСОБА_3 ОСОБА_9 приїздив до неї дуже рідко, колись бачив як він приїздив «на гриби». Будь-якої допомоги ОСОБА_9 бабусі не надавав. Враховуючи, що ОСОБА_2 офіційно здійснював догляд за ОСОБА_3 , то остання відповідно склала на нього заповіт. Про те, що ОСОБА_3 їздила складати заповіт йому було відомо, він особисто бачив, як за нею приїзив водій і вона на автомобілі поїхала з дому. Згодом вона підтвердила що їздила складати заповіт. ОСОБА_3 була грамотною людиною, все усвідомлювала, а тому це була її воля щоб майно залишити саме ОСОБА_2 .
Аналізуючи покази свідків та особи, яка посвідчувала заповіт, суд вважає, що ОСОБА_3 склала заповіт на ОСОБА_2 за своєю внутрішньою волею, так як останній опікувався нею та виконав її волю щодо її поховання саме його родиною.
Відповідно до частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Суд також враховує правовий висновок, який міститься у постанові Верховного Суду від 7 грудня 2021 року у справі № 905/902/20, відповідно до якого, допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає у тому, що незалежно від категорії справ слід дотримувати вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування, з додержанням порядку збирання, подання та дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи».
За клопотанням позивача у справі було проведено судово-почеркознавчу експертизу.
На дослідження експерта було було надано наступні док менти: заповіт ОСОБА_3 від 27 вересня 2012 року (а.с. 139); заява про призначення/перерахунок пенсії від ОСОБА_3 прийнята 4 вересня 2008 року і зареєстрована під № 5/307 (а.с. 180); заява про призначення/перерахунок пенсії від ОСОБА_3 прийнята 6 травня 2005 року і зареєстрована під № 5/264 (а.с. 181); заява про (призначення) пенсії від ОСОБА_3 прийнята 19 травня 1994 року і зареєстрована під № 4/252 (а.с. 182); заява про призначення пенсії від ОСОБА_3 прийнята 31 грудня 1991 року і зареєстрована під № 4/137 (183); «заявление о назначении/перерасчете пенсии» від 28 грудня 1990 року (а.с. 184).
На вирішення судово-почеркознавчої експертизи було поставлено таке питання: чи виконано підпис на заповіті, посвідченому 27 вересня 2012 року ОСОБА_11 , секретарем виконавчого комітету Спаської сільської Рожнятівського району Івано-Франківської ради області та на Заявах про призначення/перерахунок пенсії підписаних ОСОБА_3 однією особою?
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи Львівського НДІСЕ № 715-Е від 18 квітня 2025 року:
підпис від імені ОСОБА_3 , розташований у заповіті від її імені ІНФОРМАЦІЯ_6 , посвідчений Марків Мирославою Миколаївною секретарем виконачого комітету Спаської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с. 139) та підписи від імені ОСОБА_3 , розташовані у заяві про призначення/перерахунок пенсії від ОСОБА_3 прийнято 4 вересня 2008 року і зареєстровано під № 5/307 (а.с. 180); у заяві про (призначення) пенсії від ОСОБА_3 № 4/252 від 19.05.94 (а.с. 182) виконані різними особами;
підпис від імені ОСОБА_3 , розташований у заповіті від її імені ІНФОРМАЦІЯ_6 , посвідчений Марків Мирославо. Миколаївною секретарем виконачого комітету Спаської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с. 139) та підписи від імені ОСОБА_3 , розташовані у заяві про призначення/перерахунок пенсії від ОСОБА_3 прийнятій 06.05.2005 року і зареєстрованій під № 5/264 (додаток 5 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсії) (а.с. 181); біля друковованого тексту «Дата» на зворотній стороні «заявление о назначении/перерасчете пенсии» № 492 від 28.12.90 (а. с. 184) виконані різними особами;
підпис від імені ОСОБА_3 , розташований у заповіті від її імені ІНФОРМАЦІЯ_6 , посвідчений Марків Мирославо. Миколаївною секретарем виконачого комітету Спаської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області (а.с. 139) та підпис від імені ОСОБА_3 , розташований у заяві про призначенн пенсії від ОСОБА_3 прийнято № 4/137 від 31.12.91 (а.с. 183) виконані різними особами (а.с. 203-206).
У Науково-методичних рекомендаціях з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5 ( у редпкції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5, щодо призначення почеркрзнавчої експертизи зазначено, що:
п. 1.3. Для проведення досліджень орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), повинен(на) надати експерту вільні, умовно-вільні та експериментальні зразки почерку (цифрових записів, підпису) особи, яка підлягає ідентифікації.
п. 1.4. Перед приєднанням вільних та умовно-вільних зразків до матеріалів справи орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), має пред`явити їх особі, яка підлягає ідентифікації. У документі, що є підставою для проведення експертизи, орган (особа), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), зобов`язаний (зобов`язана) зазначити документи, у яких містяться вільні, умовно-вільні зразки почерку та (або) підпису особи.
У разі неможливості пред`явити зазначені зразки (смерть виконавця, від`їзд тощо) як зразки слід надавати документи або інші папери, на яких рукописні тексти (підписи) достовірно виконані особою, щодо якої ставиться питання з ідентифікації її як виконавця досліджуваного рукопису (наприклад, заяву про отримання паспорта (форма № 1), паспорт, різного роду посвідчення, на яких є власноручний підпис, тощо).
п. 1.5. Вільні зразки по змозі повинні відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання, за видом матеріалів письма (папір, олівець, кулькова ручка тощо), за формою документа (накладні, відомості тощо), за його змістом та цільовим призначенням.
Таким чином, відповідно до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, на дослідження експерта необхідно було надати підписи достовірно виконані особою.
Позивачем не надано на експертизу документи на яких є власноручний підпис ОСОБА_3 : паспорт; заяву про отримання паспорта (форма № 1); заяву для отримання ідентифікаційного номеру (облікової картки фізичної особи); посвідчення різного роду.
При цьому будь-яких доказів, що витребувані судом підписи, які містяться на заявах про призначення, перерахунок пенсії є досторівними (власноручними) підписами ОСОБА_3 суду не надано.
При цьому слід зазначити, що на дослідження експерта необхідно надавати зразки, які мають відповідати об`єкту, який досліджується, за часом виконання.
Заповіт ОСОБА_3 складено 27 вересня 2012 року, коли їй виповнилося 83 роки, а зразки почерку датовані: 4 вересня 2008 року; 6 травня 2005 року; 19 травня 1994 року; 31 грудня 1991 року та 28 грудня 1990 року.
Позивачем не було заявлено клопотання не витребувано жодного документу із Спаської сільської ради, які б містили підпис ОСОБА_3 - це різного роду заяви, доручення, книги обліків, а також підписи в погосподарських книгах Спаської сільської ради, у яких передбачено підпис члена особистого селянського госпродарства, тощо датовані 2012 роком, або ж 2011 або 2013 роками.
Окрім того, позивачем поза увагою залишився підпис здійснений ОСОБА_3 виконаний нею, як заповідачем в реєстрі нотаріальних дій за 2012 рік.
Слід зазначити, що висновок експерта не містить даних що підпис на всіх заявах про нарахування, перерахунок пенсії від: 4 вересня 2008 року; 6 травня 2005 року; 19 травня 1994 року; 31 грудня 1991 року та 28 грудня 1990 року від імені ОСОБА_3 виконані однією особою.
Таким чином, суд вважає, що висновок судово-почеркознавчої експертизи суперечить іншим доказам у справі, так як експертиза проведена на підставі взірців підписів, які не є достовірними підписами ОСОБА_3 та ці підписи виконані з різницею в часі, тобто до складання заповіту п`ять та більше років.
Виходячи з наведеного, враховуючи пояснення особи, яка посвідчувала заповіт, пояснення свідків, наявність попереднього заповіту, суд визнає, що наявні підстави для критичного ставледння до висновку судової почеркознавчої експертизи, а тому дана експертиза не може бути принята у якості доказу по справі.
Слід також зазначити, що позивач не проявляв жодного інтересу до спадщини та звернувся до суду із позом про застосування наслідків нікчемностя заповіту тільки через вісім років після смерті бабусі, тобто не цікавився долею спадкового майна, його станом, підтриманням.
До матеріалів справи позивач долучив копію рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 18 червня 2021 року у справі за його ( ОСОБА_1 ) позовом до ОСОБА_14 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Як вбачається із цього рішення, позивач зазначив, що він не був спадкоємцем першої черги та із заявою про прийняття спадщини не звертався, окрім того про існування заповіту його бабусі ОСОБА_3 йому не було відомо. Однак, твердження позивача що він не був спадкоємцем першої черги суперечать вимогам частини першої статті 1266 Цивільного кодексу України, відповідно до якої внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
Враховуючи, що батько позивача ОСОБА_1 ОСОБА_10 (син ОСОБА_3 ) згідно свідоцтва про смерть (а.с.8) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , то позивач у даному випадку є спадкоємцем першої черги за правом представлення.
Таким чином, позивач після смерті бабусі, як спадкоємцем першої черги за правом представлення мав проявити інтерес до майна померлої ОСОБА_3 , однак жодних дій не вчинив, а тому суд з урахуванням викладеного вважає, що позов до суду подано з надуманих підстав, а тому у його задоволенні слід відмовити. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем у справі судові витрати не підлягають стягненню з відповідача та залишаються за позивачем.
Керуючись статями 7-14, 81, 141, 247, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, статями 202, 203, 1216, 1217, 1233, 1247, 1248, 1251 Цивільного кодексу України,
у х в а л и в:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Спаська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області про застосування наслідків нікчемного заповіту - відмовити. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду учасниками процесу шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Дата складання повного судового рішення - 27 червня 2025 року.
Суддя Сокирко Л.М.