РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/12480/23

Номер провадження 2/495/247/2025

09 липня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі судового засідання Кракатиці В.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Старокозацька сільська рада,як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей та встановлення часу спілкування дітей із батьком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа Старокозацька сільська рада, як орган опіки та піклування про визначення місця проживання дітей та встановлення часу спілкування дітей із батьком.

Короткий зміст та обґрунтування позову

В обґрунтування позову вказує, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Як вказує позивачка, після розлучення, діти проживають із нею. На даний час позивачка хоче зареєструвати місце проживання дітей за новою адресою (оскільки вона купила новий будинок та бажає зареєструвати дітей за новим місцем мешкання). Відповідач, як батько дітей, з невідомих причин не дає згоду на реєстрацію дітей за новою адресою, та вказує на те, що позивачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дітьми. У зв`язку із цим, тобто з метою належного захисту прав та інтересів дітей, позивачка звертається до суду та просить суд визначити місце проживання дітей із нею, та встановити відповідачу час для побачень із дітьми.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 листопада 2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 лютого 2025 року підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та з підстав та обґрунтувань, наведених у позові, просила їх задовольнити. Також пояснила, що при її черговому зверненні до відділу ЦНАП щодо реєстрації місця проживання дітей за новою адресою, працівники ЦНАП запропонували їх здійснити телефонний дзвінок батькові її дітей для отримання згоди у телефонному режимі на реєстрацію дітей за новою адресою, що вона і зробила, і в черговий раз отримала відмову від відповідача. Щодо графіку побачень дітей із батьком пояснила, що бажає, щоб батько брав дітей на вихідні, повертаючи їх на ночівлю додому.

Відповідач ОСОБА_6 у судове зсідання не з`явився, його представник адвокат Тонкошкура В.Л. у судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась у повному обсязі, та пояснила наступне. Як вказано у відзиві на дану позовну заяву, відповідач вважає, що по даній справі взагалі відсутній предмет позову, оскільки, по-перше, відсутні докази того, що позивачка зверталась до відповідача у досудовому порядку з даних питань, тобто, що вона взагалі обговорювала це питання із відповідачем. Далі пояснила, що відповідач не заперечує проти того, щоб місце проживання дітей було визначено разом із матір`ю позивачкою ОСОБА_1 , також не заперечує проти того, щоб діти жили разом із мамою, тобто представник відповідача ще раз підкреслила про відсутність предмета спору у даній справі. Однак, в той же час, пояснила, що проти задоволення позову відповідач заперечує, оскільки в такому випадку з нього будуть стягнуті судові витрати по справі, розмір яких є для нього суттєвим.

Що стосується позовних вимог в частині встановлення часу спілкування дітей із батьком, то представник відповідача також заперечувала проти задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки перед подачею цього позову до суду позивачка не зверталась до відповідача з цим питанням, тобто по даній позовній вимозі також відсутній предмет спору. Окрім того, представник відповідача зауважила, що у своїй позовній заяві позивачка не вказала бажаного нею графіку побачень дітей із батьком, а висновку органу опіки та піклування з даного питання не має. Звернула увагу суду на той факт, що жодні права позивачки не є порушеними.

Представник третьої особи - Старокозацької сільської ради, як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явились, направили на адресу суду заяви, згідно яких вказали, що просять справу розглянути без участі представника сільської ради у відповідності до вимог діючого законодавства на підставі наявних в суді матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони, надані сторонами докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування.

Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого сторони мають неповнолітніх дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 серпня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно довідки Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №04.1-29/1703 від 15.11.2023 року, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але проживає по АДРЕСА_2 зі складом сім`ї:

Чоловік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

Дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

Дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

Син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У відповідності до рішення виконавчого комітету Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №197 від 01 липня 2024 року, щодо визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_1 , було вирішено затвердити Висновок про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю, ОСОБА_1 .

У відповідності до Висновку про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_1 , виконавчим комітетом Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області встановлено наступне. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, після розірвання якого сторони в усному порядку дійшли згоди, що діти будуть проживати разом із матір`ю, проти чого ОСОБА_3 не заперечував. На даний час позивачка - мати дітей ОСОБА_1 разом із дітьми проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Будинок за вказаною адресою, згідно акту обстеження умов проживання, відповідає всім вимогам та придатний для проживання та виховування малолітніх дітей. Вказаний будинок належить позивачці на підставі договору купівлі-продажу серія та номер 284, виданий 22.02.2024 року. Вивчивши надані документи, приймаючи до уваги той факт, що батько дітей не надає згоду на реєстрацію місця проживання дітей разом із матір`ю,з метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей, Служба у справах дітей Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області вважає за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля матері, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Що стосується встановлення часу спілкування дітей із батьком, то, у відповідності до клопотання Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 01.07.2024 року за № 05.06/1170 вказано, що від батька дітей до служби не надходило відповідних документів щодо участі у вихованні дитини. На прохання Служби батько дітей відмовився надавати документи та повідомив, що у нього відсутній спір з матір`ю дітей щодо його участі у вихованні спільних дітей. Враховуючи вищенаведене, оскільки батько, який проживає окремо, не бажає скористатись своїм правом на встановлення органом опіки та піклування способу його участі у вихованні дітей, та не надав необхідні документи, орган опіки та піклування не може надати відповідний висновок про встановлення часу спілкування дітей із батьком.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Статтею 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Частиною першою статті 162 СК України визначено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Згідно усталеної практики, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18), від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 грудня 2020 року у справі № 487/2001/19-ц (провадження № 61-12667св20) зазначено: "закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: "питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства".

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що "під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини".

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи інтереси дітей, права батьків на виховання дітей і обов`язки батьків діяти в їх інтересах, визнання та не заперечення відповідачем позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей із матір`ю, а також відсутність доказів того, що визначення місця проживання дітей разом з матір`ю буде суперечити інтересам дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей із матір`ю є обґрунтованими, доведеними, тобто такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивачки в частинні встановлення відповідачу часу на спілкування з дітьми суд зазначає наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.(частина перша статті 2 ЦПК України). Тобто, особа, яка вважає, що її права порушені, може звернутись з позовом до суду для відновлення своїх порушених прав.

У даному випадку малолітні діти сторін проживають із матір`ю, права якої відносно її дітей не порушуються, батько дитини (відповідач у справі) жодних претензій чи зауважень з приводу побачень із дітьми не надає.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в даному випадку, той факт, що відповідач не спілкується із дітьми, права позивачки жодним чином не порушує, а отже, вони і не підлягають відновленню у судовому порядку.

Тобто, для звернення до суду із такою вимогою, позивачці необхідно довести порушення саме своїх прав та законних інтересів відсутністю визначення відповідачу часу на спілкування з дітьми, чого в даному випадку суду не надано.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як передбачено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Розподіл судових витрат

Що стосується питання розподілу судових витрат суд вирішив, що так як позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Старокозацька сільська рада,як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей та встановлення часу спілкування дітей із батьком підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно зі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 21, 24, 110, 112, 113, 114 СК України, ст. 4, 12-13, 76-78, 81, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Старокозацька сільська рада,як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дітей та встановлення часу спілкування дітей із батьком задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_2 .

У задоволенні позовних вимог в частині встановлення часу спілкування дітей із батьком відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог - 536,80 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення складено 14.07.2025 року о 15 годині 30 хвилин.

Суддя Юлія ШЕВЧУК