Справа № 473/1297/25
РІШЕННЯ

іменем України

"01" липня 2025 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О.

за участю представника заявника адвоката Вуїв О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Олександрівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області про встановлення факту родинних відносин

встановив

в березні 2025 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначив, що після смерті його матері ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які розташовані на території Трикратівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, житловий будинок та земельна ділянка, яка призначена для його обслуговування. Також до складу спадщини ввійшло право на земельну частку (пай), успадковане нею після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 який в свою чергу успадкував дане право на земельну частку (пай) після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .. На випадок своєї смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 .

Але при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав на земельну частку (пай), заявнику було відмовлено, оскільки не підтверджується факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 . Так, нотаріус зазначає, що неможливо встановити родинні відносини, так як прізвище спадкоємця є « ОСОБА_5 », в той час як прізвище померлої було « ОСОБА_6 ». Тому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Крім того нотаріусом було зазначено про відсутність правовстановлюючого документа на земельну (частку) пай (сертифікат на ім`я ОСОБА_3 яка була включена до списку громадян на одержання земельної частки (пай) вже після її смерті).

Посилаючись на те, що в адміністративному порядку виправити помилки неможливо, заявник просив заяву задовольнити.

Ухвалою суду від 14 березня 2025 року провадження по справі було відкрито та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Вуїв О.В. повністю підтримала заяву, просила встановити юридичний факт.

В судове засідання представник заінтересованої особи Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу без участі представника, заяву підтримує в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , дослідивши матеріали, які є у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню.

Згідно зі ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно зі законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) зі змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За умовами п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

В судовому засіданні було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла мати заявника ОСОБА_4 (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 19 грудня 2023 року, копія свідоцтва про народження НОМЕР_2 , виданого 05.08.1966 року).

Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай), успадковане нею після смерті її чоловіка ОСОБА_2 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 07.01.1963 року), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 06.04.2005 року) який в свою чергу успадкував дане право на земельну частку (пай) після смерті своєї матері ОСОБА_3 ( копія свідоцтва про народження № НОМЕР_5 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про смерть НОМЕР_6 , виданого 18.04.1996 року).

Після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємець за законом першої черги є ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований разом з померлою (довідка виконкому Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області №192/04-09 від 19.06.2024 р.)

Після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкоємцем за законом першої черги є ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, оскільки проживала та була зареєстрована разом з померлим (довідка виконкому Трикратівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області №571 від 14.05.2008 р.) Крім того, ОСОБА_4 подала заяву до державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом (копія матеріалів спадкової справи №371/08 від 24.07.2024 р.).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину ОСОБА_1 .

Заявник, як спадкоємець за заповітом, який був посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області 21 травня 2021 року р.№706, звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в передбачений законом строк та на підставі його заяви було відкрито спадкову справу за № 14/2024 від 01.03.2024 року. (копії матеріалів спадкової справи №14/2024).

Проте при правовій експертизі наданих документів нотаріусом було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій стала відсутність належних доказів, які підтверджують родинний зв`язок, а саме, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 . Так, нотаріус зазначив, що неможливо встановити родинні відносини, так як прізвище спадкоємця є « ОСОБА_5 », в той час як прізвище померлої було « ОСОБА_6 ». Тому було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Крім того нотаріусом було зазначено про відсутність правовстановлюючого документа на земельну (частку) пай (сертифікат на ім`я ОСОБА_3 яка була включена до списку громадян на одержання земельної частки (пай) вже після її смерті).

В позасудовому порядку внести зміни до відповідних актових записів виявилось неможливим, про що свідчить довідка щодо надання роз`яснення, що була надана Вознесенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.01.2025 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт родинних відносин між ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , як матір`ю та сином в судовому засіданні підтвердився показами свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ..

Також факт родинних відносин знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів, якими є свідоцтво про народження ОСОБА_2 № НОМЕР_5 , в якому в графі «мати», мати записана як « ОСОБА_10 »; довідка виконкому Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області №192/04-09 від 19.06.2024 р. де зазначено, що гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 знята з реєстраційного обліку в зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_6 . На день смерті разом з померлою були зареєстровані син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та невістка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , листівкою, фотокартками. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано.

У своїй постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням принципу "балансу вірогідностей", що підтверджують правдивість обставин, на які посилався заявник на обґрунтування своїх вимог, доказами, що знаходяться у матеріалах справи та обставинами, встановленими під час розгляду цієї цивільної справи, суд приходить до висновку про доведеність родинних відносин між ОСОБА_2 та його матір`ю ОСОБА_3 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин задовольнити повністю.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.М. Ротар