2-ві/465/7/25
У Х В А Л А

судового засідання

23.06.2025 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Мучинської Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Львові заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді, що подана ним у цивільній справі № 466/11526/24 за його, позивача, позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа № 466/11526/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

За матеріалами судової справи № 466/11526/24та за змістом ухвали суду від 14 квітня 2025 року, судову справу прийняла до провадження суддя Франківського районного суду м. Львова Коліщук Зоряна Миколаївна.

11 червня 2025 року, сторона у провадженні - позивач ОСОБА_1 подав через канцелярію суду заяву про відвід судді Коліщук Зоряні Миколаївні від розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до Звіту та Протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 16.06.2025, заява про відвід судді передана для розгляду судді, визначеному в порядку, встановленому ст.. 33 ЦПК України.

Згідно розглядуваної заяви про відвід судді Коліщук З.М. від розгляду цивільної справи № 466/11526/24 заявник ОСОБА_1 просить відвести Суддю Коліщук З.М. від розгляду справи покликаючись на п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Таку свою позицію мотивує тим, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Натомість, зазначає далі заявник, суддя Коліщук З.М. згадані норми міжнародного права, а також норми процесуального права національного законодавства не дотримується.

При цьому заявник звертає увагу на те, що у викликах та повістках для відповідачів, суд зазначає адресу м. Львів вулиця Княгині Ольги , 100, у той час як за вказаною адресою жоден із відповідачів не проживає.

Покликаючись на процесуальні норми, а саме на частину 4 ст. 223 ЦПК України, заявник зазначає, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення).

Відтак, в судовому засіданні від 09 червня 2025 року, Герега І.М. заявив розглядуваний відвід головуючій у справі судді. Вважає, що протягом всього цього часу суддя Коліщук З.М. без поважних причин не здійснює активних дій щодо розгляду справи, зокрема і таких, котрі спрямовані на оперативне вирішення процесуальних питань його клопотань.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибув, хоч був повідомлений належним чином про розгляд заяви.

Інші учасники процесу, у тому числі й особа, якій заявлено відвід, в судове засідання не прибули, проте їхня неявка, як і неявка заявника не перешкоджає вирішенню заяви про відвід . Таке своє рішення суд мотивує положеннями ст. 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 вказаної норми Закону, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Колексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви про відвід судді Коліщук З.М. та витребувані із суду матеріали цивільної судової справи № 466/11526/24, суд приходить до висновку, що підстави для відводу, як вони зазначені у заяві, відсутні.

Так, стаття 36 ЦПК України містить вичерпний перелік підстав для відводу судді.

Відповідно до статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

За змістом ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Суд погоджується з доводами заявника, що стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд, справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Приймаючи вказане рішення, суд зважає також на правові позиції, висловлені у рішеннях Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), який констатує порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція) та зазначає, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Крім того, в рішенні ЄСПЛ «Мироненко і Мартиненко проти України», зокрема у п. 66, зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відтак, розглядаючи заяву ОСОБА_1 про відвід судді Коліщук З.М. від розгляду судової справи № 466/11526/24, судконстатує, що її вирішення потребує суб`єктивного критерію де повинні бути взяті до уваги особисті переконання та поведінка судді Коліщук З.М. в ході процесу з розгляду судової справи, стороною в якій є заявник ОСОБА_1 .. Тобто вирішення даної заяви потребує оцінки процесуальних дій судді іншим суддею поза межами апеляційної чи касаційної перевірки.

У той же час, зважаючи на вказані вище обставини, що встановлені судом в ході розгляду заяви про відвід судді, де відсутні покликання на конкретні підстави, передбачені ст.. 36 ЦПК України, суд приходить до беззаперечного висновку, що при наявності заяви про відвід судді Коліщук З.М. у судовій справі № 466/11526/24, її статус, як судді, не змінюється, на неї й надалі поширюються права, обов`язки та гарантії судді, передбачені ст. 126 Конституції України, статтями 48, 49,50,52,56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», а відтак, оцінка поведінки судді щодо планування судового розгляду справи, наявності умисних дій чи бездіяльності щодо здійснення у справі судочинства та прийнятих процесуальних рішень, як на цьому наголошує заявник, є не що інше, як втручання в діяльність судді іншим суддею.

Такий висновок мотивую тим, що згідно з Законом «Про судоустрій і статус суддів» та Конституцією України, судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді. Отже єдиний статус суддів означає однаковість юридичного становища суддів в усіх аспектах, передусім однаковість їх гарантій незалежності та недоторканності, прав гарантованих Конституцією України.

Застосовуючи вказаний вище аналіз щодо правомочності судді в оцінці належного чи неналежного виконання обов`язків, конституційних та процесуальних повноважень іншого судді у конкретній судовій справі, враховую також обов`язок такого судді на самовідвід керуючись висновками які містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

За змістом Бангалорських принципів, схвалених резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р, «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

У своїй заяві про відвід судді Коліщук З.М. від розгляду судової справи № 466/11526/24, заявник ОСОБА_1 , покликається на підстави, як на його думку, неналежного її розгляду, неналежної організації судового процесу, що призводить до порушення розумних процесуальних строків та його права на своєчасний розгляд справи судом. При цьому, підстави для відводу, передбачені ст. 36 ЦПК України ним не конкретизуюються, а узагальнюються в розумінні п. 5 ч.1 вказаної норми закону, - є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Як на одну з підстав, заявник покликається на те, що судові повістки скеровуються відповідачам на адресу: АДРЕСА_1 , у той час як на його, заявника, думку, жоден з відповідачів за вказаною адресою не проживає.

Однак, суд звертає увагу позивача заявника, що саме цю адресу як відповідачів, він зазначив у позовній заяві.

Відтак, проаналізувавши наведені заявником підстави для відводу судді Коліщук З.М., які випливають виключно із процесуальних рішень та діяльності судді щодо організації розгляду судової справи № 466/11526/24, вважаю, що перевірка та оцінка таких дій судді у даному випадку, виходить за межі компетенції іншого судді та є прерогативою державних інституцій визначених Законом.

В ході вирішення заявленого відводу, судом не встановлено підстав, передбачених ст.. 36 ЦПК України, що й підтвердив сам заявник покликаючись на п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України без зазначення конкретної підстави, як підстави для відводу. Отже вказане покликання є формальним і не приводить до переконання про наявність упередженості головуючої у судовій справі до будь кого із сторін.

Натомість відповідно до положень ст.. 214, 216 ЦПК України, головуючий керує судовим засіданням, спрямовуючи судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи з судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, заява про відвід судді Коліщук Зоряни Миколаївни від розгляду судової справи № 466/11526/24, з підстав викладених у заяві ОСОБА_1 від 11 червня 2025 року (судове провадження 2-ві/465/7/25) задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України, за результатами вирішення заяви про відвід судді, суд постановляє ухвалу.

На підставі наведеного, керуючись статями ст. 126 Конституції України, ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статями 2, 3,10,12, 36, 40, 43, 44, 81, 89, 258-259, 263 - 265 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Коліщук Зоряни Миколаївни від розгляду судової справи № 466/11526/24, відмовити із за відсутності підстав, передбачених ст. 36 Цивільного процесуального Кодексу України.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає, проте може бути долучена до апеляційної скарги на рішення суду у даній справі.

Повний текст ухвали виготовлено 26 червня 2025 року.

Суддя В. Кузь