Справа № 758/1461/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 червня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Годованюк Ю.Р., розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін», про стягнення грошових коштів

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест» (надалі за текстом - відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Портофін» (надалі за текстом - третя особа), про стягнення грошових коштів та вирішено питання розподілу судових витрат.

Заочним Рішенням Суду від 09.10.2024 позов задоволено.

13.01.2025 до суду від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення.

22.02.2025 до суду від позивача надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення.

27.02.2025 до суду від позивача надійшла заява про долучення доказів.

Ухвалою Суду від 20.03.2025, залишено без задоволення заяву про перегляд заочного рішення.

12.06.2025 головуючому судді було передано заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд стягнути з відповідача 12500,00 грн.

Ухвалою суду від 13.06.2025 вказано заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

23.06.2025 до суду від позивача надійшла заява про розгляду справи без участі представника.

У судове засідання 27.06.2025 представники сторін не прибули.

Приписами ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд встановив наступне.

Заочним рішенням від 09.10.2024 стягнуто з відповідача на користь позивача 28000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 15140,00 грн. судового збору та відмовлено у стягненні 8500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Надалі, від відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.1 ст. 287 ЦПК України).

При розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч.1 та ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

Так, на заяву про перегляд заочного рішення позивачем було подано відповідні заперечення - перша заява по суті щодо вирішення питання про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи

Відповідно до ч.2 ст. 134 ЦПК України, у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, в першій заяві по суті спору - позовній заяві було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи та який складається з витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 50 000,00 грн.

В той же час, Заочним рішенням суду було вирішено питання щодо розподілу судових витрат позивача у сумі 51 640,00 грн., з яких стягнуто на користь позивача 43 140,00 грн. та відмовлено у розподілі 8500,00 грн.

Проте, як у позовній заяві так і у запереченнях на заяву про перегляд заочного рішення позивачем не наведено попереднього орієнтовного розрахунку витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом судом питання про перегляд заочного рішення, розглядом справи у судах вищих інстанцій, на стадії виконання судового рішення тощо.

Суд звертає увагу, що наведена норма ч.2 ст. 134 ЦПК України надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору.

Зазначене положення забезпечує дотримання принципу змагальності, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених ЦПК України.

Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат (аналогічну правову позицію наведено у Постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 927/201/20).

Також, у Додатковій Постанові Верховного Суду від 21.05.2020 у справі №922/2167/19, зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд відмовляє у прийнятті додаткового рішення за заявою позивача, оскільки позивачем не наведено попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат, у зв`язку з розглядом судом питання про перегляд заочного рішення.

Крім цього, судом враховуються наступне.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Критеріями визначення та розподілу судових витрат є їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторони.

Заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Так, судом було вирішено справу по суті та прийнято заочне рішення про задоволення позову повністю та вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Проте, позивачем не доводиться неминучість та необхідність судових витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом заочного рішення.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки з поважних причин, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В обґрунтування підстав для перегляду заочного рішення відповідач зазначив про те, що його не було належним чином повідомлено про Рішення Подільського районного суду м. Києва від 09.10.2024 року, а повний текст ним отримано 03.01.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Перевіряючи доводи сторони відповідача, судом самостійно встановлено, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, відповідач, який був повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до норм чинного ЦПК України, не з`явився повторно в судове засідання та не повідомив про причини своєї неявки або щодо неможливості участі уповноваженого представника.

А відтак, судом, у межах своїх дискреційних повноважень, які не залежать від наявності / відсутності заперечень позивача, було залишено без задоволення заяву про перегляд заочного рішення, та, як наслідок, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат позивача понесених у зв`язку з розглядом заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Згідно з ч. 5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Враховуючи все викладене вище, суд відмовляє у прийнятті додаткового рішення за заявою позивача.

Керуючись положеннями ст. ст. 137, 246, 251, 253, 260 та 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті додаткового рішення за заявою позивача про ухвалення додаткового рішення;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.В. Гребенюк