КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/8178/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Верланова С.М., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шролик І.С.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,-

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

У жовтні 2024 року до суду звернулась ОСОБА_1 із позовом про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 05 січня 2022 року між позивачкою та відповідачем укладено договір №6Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, пакет «Комфорт». Згідно умов договору вартість медичної допомоги складає 63 714,00 грн. Послуги позивачкою оплачено в повному обсязі.

У зв`язку із повномасштабним вторгненням РФ на територію України ОСОБА_1 була вимушена народжувати в Чешській республіці.

Після спроб позивачки вирішити питання в телефонному режимі відповідачем повернуто кошти у розмірі 9 129,41 грн.

Вказує, що 25 квітня 2024 року надіслано претензію до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» про повернення сплачених грошових коштів за договором. Частковим поверненням коштів відповідач визнав розірвання договору.

Зазначає, що неправомірні дії відповідача негативно вплинули на емоційний стан, сімейні зв`язки, завдали додаткових витрат для реалізації права на відшкодування завданої шкоди, тому заявляє про стягнення моральної шкоди.

Мотивуючи на веденим, просить суд стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 54584,59 грн, інфляційні втрати у розмірі 2619,40 грн, 3% річних у розмірі 1538,84 грн, моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

2. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 57 774,26 грн, з яких: 53 684,59 грн - платіж за договором № 6Р/01/2022 від 05 січня 2022 року; 2576,21 грн - інфляційні витрати; 1513,46 грн - 3% річних.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 883,15 грн

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції вказав, що обставини, які стали причиною невиконання договору про надання медичної допомоги (повномасштабне вторгнення РФ на територію України), хоча і визнано форс-мажором та звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Суд вказав, що умовами Договору передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору.

Суд вказав, що оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань, зокрема щодо повернення позивачу грошових коштів, отже у відповідача виник обов`язок сплатити позивачці разом із сумою основного боргу за договором 53 684,59 грн, три відсотки річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Вирішуючи питання за клопотанням відповідача про розстрочення виконання судового рішення, суд вказав, що відповідачем не надано доказів неможливості виконання судового рішення з об`єктивних, незалежних від нього обставин, а також судом враховано те, що позивачка з початку 2022 року не може користуватися власними коштами через їх неповернення відповідачем, чим порушується дотримання балансу інтересів учасників справи.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" подано апеляційну скаргу.

Заперечує проти стягнення 3% річних та інфляційних втрат. Вказує, що судом першої інстанції установлено про наявність форс-мажорних обставин внаслідок військової агресії російської федерації, а відтак негативні наслідки введеного воєнного стану призвели до неможливості виконати грошове зобов`язання перед позивачкою. Існують обставини для незастосування стаття 625 ЦК України.

Зауважує, що умовами договору не передбачено нарахування та сплати інфляційних втрат на 3% річних.

Посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, а також на постанови Київського апеляційного суду у справах №№ 756/6370/22, 756/5382/23, 756/3740/23, 756/11940/22, 756/5471/23, 756/9511/22, 756/7351/23, 756/7666/23, 756/8739/23, 756/6558/23.

Звертає увагу, що не заперечує проти сплати коштів у розмірі 53 684,59 грн, які слід повернути позивачці. Проте просить розстрочити виконання рішення суду строком на 3 місяців.

Вказує, що заявляючи відповідне клопотання, відповідачем у достатній мірі доведено належними та доступними доказами скрутний майновий стан товариства. Відповідач має збиток 16 324 000,00 грн.

Клопотання мотивовано тим, що діяльність ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» полягає у наданні медичної допомоги на платній основі, тому з огляду на негативні наслідки введеного воєнного стану товариство не може в повній мірі відновити господарську діяльність, отримувати очікуваний прибуток для своєчасної виплати фінансових зобов`язань, пов`язаних з функціонуванням відповідача. У ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» відсутня достатня кількість коштів для розрахунку по борговим зобов`язанням і одночасно з цим не стати банкрутом.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 січня 2025 року скасувати в оскарженій частині, ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних, інфляційних втрат.

Задовольнити клопотання ТОВ "Пологовий будинок "Лелека" про розстрочення виконання рішення суду про стягнення коштів у розмірі 53 684,59 грн на 3 місяці із сплатою щомісячних платежів у розмірі 17 894,86 грн.

4. Позиція учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

5. Позиція суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду оскаржується в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а також щодо вирішення питання про розстрочення виконання рішення, відтак в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

6. Фактичні обставини справи, установлені судом.

З матеріалів справи убачається, що 05 січня 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» (Медичний заклад) та ОСОБА_1 (Пацієнт) укладено договір №6Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт» (том 1 а.с.9-12).

Згідно розділу №9 цього договору «Відповідальність Сторін»:

9.1 За невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та умовами цього Договору.

9.3. Сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов цього Договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які Сторони не могли передбачити і що перешкоджають Сторонам виконати свої обов`язки за цим Договором.

9.4. До форс-мажорних обставин Сторони відносять, зокрема, війну і воєнні дії.

9.5. Сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4. Договору, повинна проінформувати про це іншу Сторону, а також підтвердити належним чином цей факт.

Відповідно до пункту 10.1. цього договору дія цього договору може бути достроково припинена в таких випадках, зокрема, з ініціативи Пацієнта, за умови письмового повідомлення Медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я Головного лікаря Медичного закладу, із зазначенням причин розірвання Договору. В цьому випадку Договір вважається розірваним через 5 (п`ять) робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від Пацієнта, при цьому Пацієнту, на його письмову вимогу, повертається сплачена за Договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої Медичним закладом медичної допомоги. У разі розірвання Договору за закінченням терміну його дії за ініціативою Пацієнта або Медичного закладу, а також внаслідок медичних показань, що свідчать про недоцільність або неможливість надання подальшої медичної допомоги, Пацієнту протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту розірвання / припинення Договору повертається сплачена за даним Договором сума вартості медичної допомоги, за відрахуванням вартості фактично наданої Медичним закладом медичної допомоги.

Згідно даних рахунку-фактури №64007 від 11 вересня 2021 року покупець ОСОБА_1 сплачено ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» суму 63 714,00 грн за надані послуги (том 1 а.с.42).

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» 06 березня 2022 року на офіційних сторінках закладу в соціальних мережах Instagram та Facebook повідомило про тимчасову зупинку прийому усіх пацієнтів закладу заради їх безпеки у зв`язку із військовою агресією та про подальше повідомлення пацієнтів щодо можливого відновлення прийому у разі зміни обстановки в країні (том 1 а.с. 41).

ОСОБА_1 23 квітня 2024 року надіслано ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» претензію щодо врегулювання правовідносин в досудовому порядку, в якій просила повернути сплачені грошові кошти (том 1 а.с.22-23).

Згідно даних платіжної інструкції №5817 від 22 серпня 2023 року платником ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» перераховано кошти у розмірі 9 129,41 грн отримувачу ОСОБА_1 як повернення коштів за її заявою від 21 серпня 2023 року (том 1 а.с.54).

Згідно даних листа Торгово-Промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року засвідчено, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору (том 1 а.с.35).

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено та який діє на день ухвалення оскаржуваного рішення суду.

7. Мотиви, якими керується колегія суддів апеляційного суду, та застосовані норми права.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України)

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором.

Згідно статі 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із такого.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що невиконання умов договору відповідачем могло бути наслідком поважних та об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації, що визнана форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Разом із тим, відповідно до статті 617 ЦК України обставини непереборної сили, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договорів, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в частині застосування статті 625 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина 2 статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», заперечуючи проти вимог в частині застосування статті 625 ЦК України, не обґрунтовує, як саме наведені обставини вплинули на виконання обов`язку саме з повернення позивачці коштів за попереднім договором. Доводи відповідача з посиланням на негативні наслідки збройної агресії та перебування у скрутному матеріальному становищі, не підтверджуються належними та допустимими доказами та відхиляються апеляційним судом.

Відтак, апеляційний суд робить висновок про відсутність підстав для скасування судового рішення в частині стягнення коштів, 3% річних та інфляційних втрат.

Апеляційний суд відхиляє послання відповідача на постанови Київського апеляційного суду у вище зазначених справах, оскільки відповідно до припису частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, апеляційний суд вказує, що правовідносини у справі, що переглядалась судом касаційної інстанції, та у справі, що переглядається апеляційним судом, не є тотожними.

Інших доводів на спростування висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

З огляду на ведене, рішення суду в оскарженій частині щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягає залишенню без змін в оскарженій частині відповідно до статті 375 ЦПК України.

Щодо заява відповідача про розстрочення виконання судового рішення на 3 місяці, апеляційний суд вказує про таке.

У разі необхідності в резолютивній частині також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення (пункт 2 частина 7 статті 265 ЦПК України).

Відповідно до статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Забезпечення виконання рішення здійснюється в порядку забезпечення позову. Забезпечення виконання рішення скасовується після повного виконання відповідачем рішення суду.

З аналізу вказаної норми права вбачається, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

При цьому, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у цій справі відповідачем не наведено доказів на підтвердження обставин, які давали б підстави для розстрочення виконання рішення суду, натомість суд врахував баланс інтересів учасників справи, зазначивши, що позивачка з 2022 року не має можливості користуватися власними коштами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суд міста Києва від 28 січня 2025 року в оскарженій частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді С.М. Верланов

В.В. Соколова