Справа № 450/654/25 Провадження № 2/450/1111/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мельничук І. І.

секретаря судового засідання Дикої О. Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солонківської сільської ради Львівського району Львівської, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 121,1 м.кв, житловою 72,5 кв.м.

В обґрунтування позову, покликається на те, що ОСОБА_4 , чоловік позивачки, набув це нерухоме майно у спадок після смерті свого батька, ОСОБА_5 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, заповіт ним складений не був, у зв`язку з чим спадкування відбулося за законом. Згідно зі статтями 1220, 1218, 1258, 1261 Цивільного кодексу України, до спадкоємців першої черги належать: дружина ОСОБА_1 , діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Оскільки позивачка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то, відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Водночас діти подали заяви про відмову від спадщини, і жодних інших осіб, які б претендували на спадкове майно, немає. Позивачка звернулася до нотаріуса, і на підставі заяв та поданих документів отримала свідоцтво про право на спадщину щодо земельної ділянки. Однак щодо житлового будинку нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, оскільки відсутній зареєстрований правовстановлюючий документ на ім`я спадкодавця. Таким чином, у позивачки виникла необхідність звернення до суду, оскільки реєстрація спадкового права в нотаріальному порядку стала неможливою, а визнання права власності в судовому порядку є єдиним ефективним способом захисту її права згідно з п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України. Позов подано за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Досудове врегулювання спору не здійснювалося. Позивачка повідомляє, що не подавала інших позовів з того самого предмету та підстав, а ціна позову складає 358 689 грн, що підтверджується інвентаризаційною вартістю будинку. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити.

Уповноважений представник Солонківської сільської ради Львівського району Львівської в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак подали на адресу суду заяви, згідно змісту яких останні на майно не притендують, вважаєть позов ОСОБА_1 обґрунтованим, просять такий задоволити, а розгляд справи проводити без їх участі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися-до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і -заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що стверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 04.07.2013 року виконкомом Зубрянської сільської ради Пустомитівського (теп. Львівського) району, Львівської області.

За встановлених вище обставин позивачем доведено, що ОСОБА_4 за час свого життя, окрім іншого набув право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 121,1 кв.м., житловою 72,5 кв.м., що підтверджується копією Свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкова справа № 225/84, зареєстрованого в реєстрі за № 2054 від 24.07.1984 року.

За час свого життя ОСОБА_4 своїми майновими правами на випадок смерті не розпорядився в цілому чи частково, заповіту не склав.

У відповідності до норм ст. 1218 ЦК Українидо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України у день смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України у склад спадщини ОСОБА_4 крім іншого, увійшло право власності на зазначені вище майнові права.

З урахування того, що спадкодавцем не було складено заповіту, у відповідності до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкування після смерті ОСОБА_4 здійснюється за законом почергово.

Згідно статті 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцями першої черги

спадкування після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , факт родинних відносин підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 30.05.1970 року та діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , факт родинних відносин підтверджено копією Свідоцтва про народження серії

НОМЕР_4 від 24.04.1971 року (прізвище змінено у зв?язку з реєстрацією шлюбу, згідно копії Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 25.09.1993 року) та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , факт родинних відносин простежується із копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 03.11.1973 року. Інших спадкоємців, які б претендували на прийняття спадщини за законом судом встановлено не було.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець за законом або за заповітом, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, для її прийняття має подати за місцем відкриття спадщини нотаріусу або іншій посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня її відкриття. Якщо спадкоємець протягом цього строку не подав таку заяву і не доведе, що цей строк був пропущений з поважної причини, він вважається таким, що не прийняв спадщини.

Ці норми встановлюють обов`язок подати заяву про прийняття спадщини лише для тих спадкоємців, які не проживали постійно зі спадкодавцем на час його смерті. Якщо така особа не подає заяву і не обґрунтує причини пропуску строку, вона втрачає право на спадщину.

Натомість, як зазначено у ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який проживав постійно із спадкодавцем, вважається таким, що прийняв спадщину автоматично, якщо не відмовився від неї у встановлений строк.

Як вбачається із заяв про відмову від спадщини за законом (спадкова справа № 15/2013) від 15.11.2013 року, поданих приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу Леон М. В., залучені до цивільної справи, як треті особи, та як попередньо встановлено судом, діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк відмовились від спадкового майна ОСОБА_4 , склад якого їм відомий.

Натомість як вбачається із листа ОСОБА_1 (позивачу) «По розгляд заяви» № 1/01-16 від 27.01.2025 року, у зв`язку з розглядом питання щодо можливості оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , нотаріус повідомив, що спадкоємицею за законом до його майна є дружина ОСОБА_1 . Відповідно до ч. 1 ст. 69 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину проводиться лише за наявності правовстановлюючих документів, які підтверджують належність спадкового майна спадкодавцеві, а також за умови відсутності заборон чи арештів на таке майно. Оскільки станом на дату звернення правовстановлюючий документ на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 поданий не був, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо цього об`єкта. Нотаріус Леон М. В. роз`яснив, що у разі відсутності належного правового документа на спадкове нерухоме майно, питання щодо його оформлення має вирішуватися в судовому порядку.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За п. 23 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняла спадщину, окрім іншого й на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 121,1 кв.м., житловою 72,5 кв.м., після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що слід застосовувати і при розгляді заяви про забезпечення позову.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що спадкодавець за час свого життя не розпорядився спадковим майном на випадок своєї смерті, та те, що позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку; інші спадкоємці першої черги відмовились від спадщини та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, те, що обставини склалися так, що в іншому крім судового порядку позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, оскільки спадкодавець за життя не встиг зареєструвати за собою право власності на вищезазначене майно,суд прийшов до висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню.

Таким чином, представлені суду докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на предмет їх достовірності та допустимості, а також їх достатності та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені обставини судом свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст. 259,263,265,268,273 ЦПК України, ст. 392,1216-1218,1220,1222,1223ЦК України, суд

у х в а л и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 121,1 м.кв, житловою 72,5 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області.

Повний текст судового рішення складено 30.04.2025 року.

СуддяІ. І. Мельничук