КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/9435/24

15 липня 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кафідової О.В.

суддів: Оніщука М.І.

Шебуєвої В.А.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Диби О.В. у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

29 липня 2024 року до Оболонського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з 01 травня 2015 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг.

З 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води.

З 01 листопада 2021 року у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , під`єднаний до мереж тепло - та водопостачання, квартира за вказаною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання.

Відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , до вказаної квартири подаються послуги з гарячого водопостачання та централізованого опалення.

Позивач зобов`язання виконує належним чином. Відповідачі свої зобов`язання не виконують, не здійснюють платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка з урахуванням уточнень складає 61 043,86 грн.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто солідарно з відповідачів на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (01001, м. Київ, пл. Івана Франка, 5, ) заборгованість у розмірі 61 043 (шістдесят одна тисяча сорок три) грн 86 коп., яка складається з: 7 837,33 грн. - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення, 12 311,03 грн. - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води, 23 138,11 грн. - заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії, 15 688,82 грн. - заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води, 907,21 грн. - заборгованості з плати за абонентське обслуговування з послуг постачання теплової енергії, 1 056,01 грн. - заборгованості з плати за абонентське обслуговування з послуг постачання гарячої води, 105,35 грн - заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води.

Не погоджуючись з рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року, 16 травня 2025 року відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції в частині стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є протиправним та підлягає скасуванню в частині стягнення грошових коштів з ОСОБА_1 , оскільки прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що з 2005 року по січень 2018 року відповідач ОСОБА_1 проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , де було зареєстровано її місце проживання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після чого між відповідачем ОСОБА_1 та сином чоловіка - відповідачем ОСОБА_2 виникла конфліктна ситуація стосовно користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , в якій зареєстровано їх місце проживання.

Після смерті ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 своїми діями перешкоджає ОСОБА_1 проживати в квартирі.

Відповідач ОСОБА_1 тимчасово змінила своє місце проживання та переїхала до квартири за адресою: АДРЕСА_2 .

Починаючи з червня 2018 року ОСОБА_1 не може потрапити до квартири, оскільки відповідачем ОСОБА_2 було замінено замок у вхідних дверях. Про неможливість потрапляння до квартири за місцем реєстрації ОСОБА_1 склала акти від 13 червня 2018 року та 12 грудня 2018 року, які підписані сусідами.

У травні 2019 року відповідач ОСОБА_2 ініціював судовий процес з метою визнання ОСОБА_1 такою, що втратила право на користування квартирою.

В межах даної справи, було задоволено зустрічний позов ОСОБА_1 та зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні квартирою, однак з повномасштабною агресією проти України та власними сімейними обставинами ОСОБА_1 не реалізувала виконання даного рішення.

Вказує, що судом першої інстанції, при ухваленні рішення по справі не було враховано, що відповідач ОСОБА_1 фактично не проживає в квартирі, не споживає комунальні послуги, тобто не є споживачем комунальних послуг, у розумінні Закону України «Про житлово- комунальні послуги».

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що у відповідача ОСОБА_1 є право проживати у квартирі, а отже виникає обов`язок з її утримання, що є формалізованим висновком, зробленим без врахування фактичних обставин справи.

Звертає увагу суду на те, що за період проживання відповідача ОСОБА_1 в квартирі, по січень 2018 року відсутні заборгованості зі сплати комунальних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, ПАТ «Київенерго» було визначено обов`язковим виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01.07.2014.

В подальшому розпорядженням КМДА №1693 від 27.12.2017 «Про деякі питання припинення угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між КМДА та АЕК «Київенерго», підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, визначено Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке починаючи з 01.05.2018 здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. За розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №591 від 10.04.2018 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладеного договір №602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат.

Відповідно до додатку №1 та/або додатку №2 до договору цесії позивач набув право вимоги від споживачів заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, у тому числі за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №381902560 від 07.06.2024, відомості щодо реєстрації квартири АДРЕСА_3 відсутні.

Згідно інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 .

Згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , з 07.03.2013, а ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , з 02.06.2005, тому вони як споживачі житлово-комунальних послуг згідно ст. 156, 162 ЖК України зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги.

Задовольняючи позов КП ВО Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості суд першої інстанції посилався на те, що відповідач ОСОБА_1 , в силу наявного права власності має право проживати у належній їй частині квартири та на підставі ч.4 ст. 319 ЦК України зобов`язана нести витрати на її утримання, а в силу наявного права користування, має право проживати за адресою: АДРЕСА_1 та також нести витрати на сплату житлово - комунальних послуг.

Позивач виконує умови договору належним чином, а відповідачі ухиляються від виконання взятих на себе зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час виникнення спірних правовідносин (далі - Правила).

Вказані Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який набрав чинності з 10 грудня 2017 року, визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Правилами надання послуг з централізованого опалення встановлено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за отриману теплову енергію. У разі несвоєчасної сплати платежів за споживання теплової енергії споживач сплачує пеню за встановленими законодавством або договором розмірами. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлені обов`язки індивідуального споживача, зокрема оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Положеннями ч. 2 ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Наявність правовідносин між сторонами за договорами теплопостачання, отже і виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого теплопостачання, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату спожитої енергії, а споживач отримує послуги та має здійснювати оплату виставлених рахунків.

Відповідно до п. 11 вищезазначених Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.

Пунктом 20 Правил встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Пунктом 21 Правил визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго» є надавачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем, а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого, висновку про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості у розмірі 61 043 (шістдесят одна тисяча сорок три) грн 86 коп., яка складається з: 7 837,33 грн. - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення, 12 311,03 грн. - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води, 23 138,11 грн. - заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії, 15 688,82 грн. - заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води, 907,21 грн. - заборгованості з плати за абонентське обслуговування з послуг постачання теплової енергії, 1 056,01 грн. - заборгованості з плати за абонентське обслуговування з послуг постачання гарячої води, 105,35 грн - заборгованості зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на обґрунтування заявлених вимог разом з позовною заявою було надано суду розгорнуті (детальні) розрахунки заборгованості, зокрема, внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку комунальної послуги з постачання теплової енергії (ВКО ЦО) та гарячої води (ВКО ПГВ) за період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2024 року; плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії (ПАО ТЕ) та гарячої води (ПАО ГВ) за період з 01 листопада 2021 року по 31 травня 2024 року; за послуги з постачання теплової енергії (ТЕ) та з постачання гарячої води (ГВ) за період з 01 листопада 2021 року по 31 травня 2024 року; за послуги з централізованого опалення (ЦО) та з централізованого постачання гарячої води (ПГВ) за період з 01 травня 2018 року по 31 травня 2024 року.

Отже, суду надані достатні та належні докази на підтверджені заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції, при ухваленні рішення по справі не було враховано, що відповідач ОСОБА_1 фактично не проживає в квартирі, не споживає комунальні послуги, тобто не є споживачем комунальних послуг, у розумінні Закону України «Про житлово- комунальні послуги», суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , як особа, місце проживання якої зареєстровано в кв. АДРЕСА_3 , не зверталась до КП «Київтеплоенерго» щодо документального оформлення не проживання в квартирі, а як наслідок оформлення звільнення від оплати комунальних послуг, також ОСОБА_1 не знімались з реєстрації у вказаній квартирі протягом спірного періоду.

Відповідно до положень законодавства України та усталеної судової практики, відповідне документальне оформлення не проживання в квартирі обов`язково здійснюється безпосередньо перед виконавцями комунальних послуг, а зменшення вартості послуг можливе лише з часу звернення.

Звернень щодо уточнення фактичної кількості зареєстрованих/фактично проживаючих осіб у квартирі до КП «Київтеплоенерго» від відповідачів не надходило, відповідних заяв та заяв щодо документального оформлення не проживання в квартирі, матеріали справи не містять.

Крім того, право на неоплату вартості комунальних послуг не застосовується до постачання теплової енергії, що випливає з характеру наданої послуги, - послуга надається в будинок та нарахування здійснюються у залежності від опалювальної площі квартири незалежно від кількості фактичного проживаючих/зареєстрованих осіб. Навіть за відсутності мешканців в квартирі, житло та будинок опалюється.

Крім того, право на неоплатність вартості комунальних послуг виникає лише за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 18 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до Верховного Суду.

Головуючий Судді: