ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6646/24

Провадження № 22-ц/820/1265/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Демчук В.М.

за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 з доповненнями до неї, яка подана її представником ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , яка подана його представником ОСОБА_4 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року (суддя Заворотна О.Л.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представника учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

В обґрунтування позову зазначала, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2021 у справі №686/12492/21 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 серпня 2020 року і до його повноліття. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.08.2022 рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. відкрито виконавче провадження від 21.09.2022 АСВП 69889054. В межах виконавчого провадження постанова про звернення стягнення на заробітну плату від 03.10.2022 була направлена за місцем роботи позивачки ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Державний виконавець розрахував суму заборгованості за аліментами за минулий час, а також заборгованість, яка утворилась за час судового розгляду справи, яка склала згідно довідки-розрахунку від 20.10.2022 № 69889054/2 станом на 30.09.2022 121932,92 грн.

В серпні 2023 року вона звільнилась з ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та з 15.08.2023 влаштувалась на нову роботу в ТОВ «ФК «Контрактовий дім», про що повідомила державного виконавця листом від 21.08.2023. Проте, станом на 02.02.2024 виконавчий лист державним виконавцем надісланий за місцем роботи не був.

Зважаючи на це та не очікуючи надходження виконавчого листа на нове місце роботи, позивачка самостійно на виконання рішення суду перераховувала аліменти та заборгованість на рахунок відділу ДВС.

Станом на 02.02.2024 позивачкою було сплачено 161177,50 грн аліментів, з них 78475,52 грн - рахунок боргу, 82702,02 грн - в рахунок поточних платежів.

Вказувала, що працювала в компанії з управління активами «Інвестиційний капітал Україна» та згодом в ТОВ «Інвестиційний капітал Україна», де отримувала хорошу зарплату, яка складала в середньому 55000 грн.

У зв`язку з тим що ОСОБА_3 в березні 2020 року було самочинно змінено місце проживання дитини, вона змушена була часто відпрошуватись з роботи з метою підготовки документів до суду, пошуків адвокатів та зустрічей з ними, пошуку дитини, поїздок за адресою місця проживання батька, звернення до органів опіки, участі в судових засіданнях. У серпні 2020 року вона змушена була звільнитись з роботи з ТОВ «Інвестиційний капітал Україна».

У вересні 2020 року позивачка влаштувалась на роботу в іншу компанію ТОВ «Універсальні платіжні рішення», де заробітна плата була меншою в два рази в порівнянні з попереднім місцем роботи.

Зазначала, що наразі працює в ТОВ «ФК «Контрактовий дім», заробітна плата (оклад) складає 25 000 грн, отже, матеріальний стан позивачки значно погіршився.

Крім того, вказувала, що в 2019 році в позивачки діагностували вузловий зоб, кісти обох нирок та вузлову міому матки (доброякісна пухлина, яка потребує постійного медичного нагляду лікування). А після викрадення дитини батьком, з травня 2020 року по теперішній час стан здоров`я позивачки значно погіршився, в зв`язку з чим вона змушена була звертатись ще й до інших профільних лікарів: кардіолога, невропатолога, ревматолога та пройти курси дороговартісного лікування. Погіршення стану здоров`я потребувало та потребує додаткових витрат на обстеження, діагностику та лікування, що також спричинило погіршення матеріального стану позивачки.

Посилалась на те, що при розгляді судом справи про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина не досліджувались судом інші істотні обставини справи, а саме те, що позивачка має доньку від першого шлюбу ОСОБА_6 , яка навчається у вищому навчальному закладі Київському національному економічному університеті ім. В. Гетьмана на контрактній основі та потребує матеріальної допомоги зі сторони матері. Позивачка сплачує за навчання доньки в університеті.

Також позивачка має непрацездатну матір ОСОБА_7 , якає інвалідом 3 групи та потребує фінансової допомоги з боку позивачки на медикаментозне та санаторно-курортне лікування.

Зазначала, що в зв`язку з тим, що місце проживання дитини з батьком не визначено та з квітня 2020 року справа про визначення місця проживання розглядається судом, то позивачка має також обов`язок по забезпеченню дитині всіх необхідних умов проживання (купівля необхідних меблів, одягу, іграшок, облаштування кімнати тощо).

Враховуючи викладене вище та клопотання про уточнення позовних вимог, просила суд звільнити її частково від сплати заборгованості за аліментами, яка станом на 01.02.2024 складає 48842,85 грн, та зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_1 за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2021 у справі 686/12492/21 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення сином повноліття.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 грудня 2021 року та вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В решті вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зміну розміру аліментів, ОСОБА_3 через свого представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що обставини того, що мати позивачки ОСОБА_7 є особою з інвалідністю третьої групи існували на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, а не виникли після 2022 року, коли рішення про стягнення аліментів набрало законної сили.

Крім того, обставини того, що позивачка проходить обстеження, за результатами яких інколи призначається прийом певних ліків існували також на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, а не виникли після 2022 року. Докази погіршення стану здоров`я позивачки чи перебування її на стаціонарному лікуванні відсутні.

Також обставини щодо оплати навчання дочки ОСОБА_6 також існували на момент ухвалення рішення суду від 21.12.2021 про стягнення з позивачки аліментів, а не виникли після 2022 року.

А тому, висновок суду першої інстанції про наявність змін, що відбулись після 2022 року в матеріальному та сімейному становищі позивачки після присудження судовим рішенням стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини її доходів, які в своєму сукупному розмірі вплинули на її здатність сплачувати аліменти, не відповідає дійсним обставинам справи, з огляду на існування таких обставин під час визначення розміру аліментів.

Вважає, що суд визнав встановленими обставини того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 потребують матеріальної допомоги зі сторони ОСОБА_1 без підтвердження таких обставин належними та допустимими доказами.

Вказує, що суд першої інстанції на підставі наявних в матеріалах справи доказів не встановив та не надав оцінки тому факту, що у справі є дві довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за один і той самий період, проте з різним щомісячним розміром доходів ОСОБА_1 .

Звертає увагу, що розмір аліментів був визначений рішенням суду не у твердій грошовій сумі, а у частці від доходу, а тому зі зменшенням розміру доходу, зменшується і розмір аліментів, з чого слідує, що зменшення розміру доходу у цьому конкретному випадку не є підставою для зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини доходів.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не надав оцінки наявній в матеріалах справи довідці ГСЦ МВС від 31.05.2024, згідно з якою за чоловіком позивачки ОСОБА_9 зареєстровано 24.04.2024 легковий автомобіль MERCEDES-BENZ GLC 300, 2016 року, ринкова вартість якого складає близько 26000-40000 доларів США. Вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, а тому твердження ОСОБА_1 про погіршення її майнового стану не відповідають дійсності. Також суд не взяв до уваги відомості про придбання дочкою ОСОБА_1 - ОСОБА_6 03.01.2024 автомобіля FORD MONDEO, 2011 року випуску, що спростовує факт потреби ОСОБА_6 у матеріальній допомозі від матері. Крім того, ОСОБА_6 навчається на заочній формі навчання, є повнолітньою та працездатною.

Посилається на те, що суд першої інстанції не надав оцінки доказам наданим стороною відповідача.

Той факт, що позивачка відмовилась від надання безкоштовних медичних послуг та обрала для себе платний варіант свідчить про те, що відсутні підстави вважати, що в позивачки скрутне матеріальне становище.

Вважає, що суд надав нову оцінку обставинам, що існували на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_1 у справі №686/12492/21, зменшивши розмір аліментів, що підлягають стягненню з неї. Суд першої інстанції неправильно застосував положення ст. 192 СК України.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині визначення розміру змінити, зменшивши їх розмір до 1/8 частки з усіх видів заробітку ( доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а в частині відмови в позові скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Вказує, що зменшення аліментів до 1/8 частки заробітку( доходу) не буде порушувати права дитини, оскільки їх розмір буде становити: 21000 х 12,5% ( 1/8 від заробітку (доходу)) = 2625 грн., що вище за 50% прожиткового мінімуму ( 1598 грн) та нижче за прожитковий мінімум.

Крім того, звертає увагу, що під час проживання дитини з позивачкою з відповідача за рішенням суду стягувалися аліменти саме у розмірі 1/8 від заробітку (доходу).

Зазначає, що позивачкою зазначено обставини, які, на її думку, мають істотне значення при вирішенні позовних вимог як про зменшення розміру аліментів так і про звільнення від сплати заборгованості за аліментами: - понесення витрат на оплату навчання повнолітньої доньки, наявність непрацездатної матері, яка є особою з інвалідністю 3 групи, понесення витрат на облаштування кімнати ОСОБА_5 , на купівлю йому одягу, речей та подарунків, стан здоров`я позивачки.

Вважає, що приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині часткового зменшення заборгованості за аліментами, суд не звернув увагу на істотні обставини, які призвели до виникнення самої заборгованості, яка виникла в результаті неправомірних дій ОСОБА_3 .

В доповненні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на постанову Хмельницького апеляційного суду від 22 січня 2025 року у справі № 686/24483/21, якою скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду від 11 жовтня 2024 року в частині встановленого судом порядку участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та залишено в силі дане рішення суду лише в частині щодо зобов`язання ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_8 . Приймаючи таке рішення, апеляційний суд виходив з того, що місцевий суд не звернув увагу на те, що після самоуправної зміни місця проживання дитини ОСОБА_3 не може вважатися одним із батьків, разом із яким на правових підставах проживає малолітній син ОСОБА_8 . А з огляду на те, що судом вирішується справа №686/8535/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання сина з матір`ю, його відібрання та повернення матері, підстави для задоволення як позову ОСОБА_1 , так і позовів ОСОБА_3 (поданих особисто та від імені дитини) про визначення способів участі матері у вихованні дитини відсутні. Задоволення цих вимог призведе до узаконення судом неправомірних дій ОСОБА_3 щодо зміни місця проживання дитини.

Отже, вважає, що судом встановлено, що ОСОБА_3 чинив і чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, а наслідком таких дій - є те, що позивачка вже 5 років не бачила дитину, не може ні поспілкуватись з нею, ні обговорити його потреби, проте законослухняно сплачує аліменти на його утримання. При чому, будь-які витрати, що стосуються дитини з нею не узгоджуються.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність доводів його апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові без змін. Вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/8 частини заробітку (доходу) не відповідатиме найкращим інтересам дитини та її потребам. Крім того, позивачка не підтвердила належними та допустимими доказами наявність у неї обставин, що мають істотне значення, які виникли після набрання законної сили рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 21.12.2021, тобто після 05.08.2022, і це зумовило б виникнення у неї заборгованості по аліментах.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали її апеляційну скаргу, апеляційну скаргу ОСОБА_3 просили залишити без задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подану його представником апеляційну скаргу, апеляційну скаргу позивачки просив залишити без задоволення.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 з доповненнями до неї, яка подана її представником ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, апеляційна скарга ОСОБА_3 , яка подана його представником ОСОБА_4 , слід задовольнити.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає в повній мірі.

Задовольняючи частково позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою доведено, а відповідачем не спростовано настання у позивачки, як платника аліментів, змін щодо майнового стану після 2022 року, які в своєму сукупному розмірі вплинули на її здатність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, утриманням якого також має опікуватись відповідач, з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на 2024 рік 3196 грн).

Однак, з такими висновком суду першої інстанції погодитися не можна з таких підстав.

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2021 у справі №686/12492/21, яке постановою Хмельницького апеляційного суду від 05.08.2022 залишено без змін, припинено з 06.03.2020 стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 квітня 2018 року у справі № 274/3227/17, зміненого постановою Апеляційного суду Житомирської області від 25.07.2018. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 28 серпня 2020 року і до його повноліття. (т. 2 а.с. 30-33)

Державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Бабенко О.О. відкрито виконавче провадження від 21.09.2022 ВП 69889054. (т. 1 а.с. 17)

Постановою старшого державного виконавця Подільського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бабенко О.О. від 03.10.2022 в ході примусового виконання виконавчого листа №686/12492/21 від 25.08.2022 звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 з проведенням щомісячного утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахувань податків, в розмірі 50% до повного погашення заборгованості, яка станом на 30.09.2022, складає 121 391,10 грн., а з 01.10.2022 нараховувати згідно заробітної плати боржника, а надалі в розмірі частини щомісячно на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше встановленого Сімейним кодексом України, а саме, не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення сином повноліття. (т. 1 а.с. 18-19)

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеного головним державним виконавцем Бабенко О.О. від 03.05.2024 ВП № 69889054/2 станом на .01.05.2024 сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів з моменту відкриття виконавчого провадження становить 33749,10 грн. (т.2 а.с. 199-200)

Відповідно до довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №8 від 03.10.2022 ОСОБА_1 працювала у ТОВ «Універсальні платіжні рішення» з 07.09.2020 (в тому числі на час ухвалення рішення про стягнення аліментів), дохід за період з 07.09.2020 по 30.09.2022 становив 625811,38 грн: вересень 2020 року 16363,64 грн, жовтень 2020 року 20000 грн, листопад 2020 року 20000 грн, грудень 2020 року 20323,86 грн, січень 2021 року 25051,14 грн, лютий 2021 року 25 000 грн, березень 2021 року 25 000 грн, квітень 2021 року 38000 грн, травень 2021 року 40485 грн, червень 2021 року 38000 грн, липень 2021 року 38000 грн, серпень 2021 року 38 000 грн, вересень 2021 оку 34224,22 грн, жовтень 2021 року - 21000 грн, листопад 2021 року 21000 грн, грудень 2021 року 21000 грн, січень 2022 року 21000 грн, лютий 2022 року 9450 грн, березень 2022 року 21000 грн, квітень 2022 року 21054,58 грн, травень 2022 року 23600,93 грн, червень 2022 року 21155,06 грн, липень 2022 року 21162,50 грн, серпень 2022 року 23000 грн, вересень 2022 року 22 940,45 грн. (т. 2 а.с. 62) Що узгоджується з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суму отриманих доходів. (т. 2 а.с. 225-228)

Згідно з довідками ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» про доходи від 21.11.2023 № КД000000043, від 07.05.2024 № КД000000013, ОСОБА_1 за період з серпня 2023 року по квітень 2024 року нарахована заробітна плата в розмірі 25000 грн щомісячно (т. 1 а.с. 23, т. 2 а.с. 196).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивачка посилалась на те, що при розгляді справи про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина, не було враховано потребу її повнолітньої дочки ОСОБА_6 у матеріальній допомозі з боку матері ОСОБА_1 також на те, що позивачка має непрацездатну матір, яка є інвалідом третьої групи та потребує медикаментозного та санаторно-курортного лікування. Крім того, зазначала, що понесла витрати на облаштування кімнати для сина ОСОБА_5 .

Також в обґрунтування позовних вимог посилалась на погіршення матеріального стану у зв`язку зі зменшенням розміру заробітної плати та погіршення стану здоров`я.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Не можуть братись апеляційним судом до уваги надані позивачкою ОСОБА_1 копії: договору №197022 від 10.09.2021 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців, договору №197022 від 19.08.2019 про надання платних освітніх послуг між закладом вищої освіти та фізичною особою та платіжні документи від 30.08.2019, від 29.11.2019, від 16.02.2020, від 11.08.2020, від 31.08.2020, від 17.02.2021, від 20.09.2021 в підтвердження обставин несення нею витрат по оплаті вартості навчання дочки ОСОБА_6 , оскільки такі обставини існували на час ухвалення рішення суду від 21.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів, тому не є такими, що виникла після призначення цих аліментів.

Крім того, на час прийняття рішення про стягнення аліментів існували і обставини про те, що матір позивачки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю 3 групи, та має незадовільний стан здоров`я, і, відповідно, вказані обставини не можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів.

Витрати понесені позивачкою по облаштуванню кімнати для сина ОСОБА_5 стосуються періоду 2020-2021 років, а тому такі обставини також не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Щодо погіршення стану здоров`я позивачки слід зазначити, що ОСОБА_1 надана значна кількість результатів досліджень, консультаційних висновків, направлень, квитанцій, актів наданих медичних послуг, які стосуються періоду з 17.04.2019 по 16.08.2022 (.т. 1 а.с. 85-125) та які існували на час постановлення судом першої та апеляційної інстанцій судових рішень у справі про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина.

Аналогічні медичні документи подані позивачкою за період з 2022 року по 2024 рік (т. 1 а.с. 126-153, т. 2 а.с. 163-184, т. 3 а.с. 50-53), проте такі докази беззаперечно не підтверджують погіршення стану здоров`я позивачки в порівнянні з попереднім періодом, і несення нею значних витрат на лікування та неможливість у зв`язку з цим сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі частини всіх видів заробітку (доходу).

Не заслуговують на увагу і посилання позивачки на зменшення її доходів заробітної плати з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів, оскільки заробітна плата, яку ОСОБА_1 на даний час отримує в ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» не є меншою за заробітну плату, яку вона отримувала в ТОВ «Універсальні платіжні рішення», де вона працювала на час постановлення рішення про стягнення аліментів, а тому таке посилання не свідчить про погіршення її майнового стану, як платника аліментів.

Оплата позивачкою санаторно-курортного лікування матері ОСОБА_7 у жовтні 2023 року в розмірі 6864 грн (т. 1 а.с. 72-73), надання їй допомоги у сумі 2010,05 грн (т. 1 а.с. 70), оренда позивачкою житла у м. Києві (т. 1 а.с. 9-10), оплата навчання дочки у вересні 2023 року, у лютому 2024 року (т. 1 а.с. 48, 50) також не свідчать про погіршення майнового становища позивачки та неможливість сплати останньою аліментів у визначеному судом розмірі.

Натомість, матеріалами справи встановлено, що 24.04.2024 в період шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_9 набуто у спільну сумісну власність автомобіль MERCEDES-BENZ GLC 300, 2016 року, що свідчить про покращення матеріального становища позивачки (т. 1 а.с. 11, т. 3 а.с. 11) Крім того, дочка позивачки ОСОБА_6 03.01.2024 також набула у власність автомобіль FORD MONDEO, 2011 року випуску, що ставить під сумнів її потребу у матеріальній допомозі зі сторони матері. (т. 3 а.с. 10)

Оцінивши докази по справі в їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивачка не довела належними та допустимими доказами погіршення свого матеріального стану з часу присудження з неї аліментів на дитину, внаслідок чого підстави для зменшення розміру аліментів відсутні.

А тому, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, відмовляючи у звільненні від сплати заборгованості за аліментами, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела наявність обставин, які мають істотне значення для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, відповідно до вимог частини другої статті 197 СК України.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Частиною 2 ст. 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Отже, платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення та можуть бути безумовною підставою для звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів.

У своєму позові позивачка обґрунтовувала свої вимоги щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами тими ж обставинами, на які вона посилалась при пред`явленні позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів. Однак, такі обставини не є істотними, і не впливають на обов`язок матері утримувати свою дитину та, відповідно, не є підставою для звільнення від заборгованості за аліментами.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачкою не доведено наявності обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для звільнення її від сплати заборгованості по аліментах, які стягнуті з неї за рішенням суду, а тому дійшов вірного висновку про відсутність підстав, передбачених ч. 2 ст. 197 СК України, для звільнення її від сплати заборгованості за аліментами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду в цій частині і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди позивачки з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі частини 1 статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру позовних вимог у задоволенні яких відмовлено апеляційним судом, з позивачки ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню 1453 грн 44 коп. судового збору, сплаченого ним при подачі апеляційної скарги.

Щодо відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 повідомлено було про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 28000 грн. У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 через свого представника Якименка М.М. також вказував про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 28000 грн.

24.06.2025 до апеляційного суду представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Якименко М.М. подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій просив стягнути з позивачки на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження у розмірі 21 000 грн та долучив до заяви свідоцтво на зайняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої допомоги від 20.11.2024, договір про надання правової (правничої) допомоги від 22.01.2021, додаткову угоду до договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.12.2021 та додаткову угоду до договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.12.2022, додаткову угоду до договору про надання правової (правничої) допомоги від 30.12.2023, квитанцію від 23.06.2025 про сплату адвокату коштів в сумі 21000 грн, акт прийому-надання правової (правничої) допомоги від 23.06.2025 (а.с. 161-169).

Оплативши надані за договором послуги, відповідач фактично погодився, що ці послуги надані і виконані адвокатом в повному обсязі.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На підставі частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, у ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У відповідності до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням зазначених вище положень норм матеріального та процесуального права та наведених обставин, заперечень представника позивачки адвоката Пелюшка Л.А. щодо розміру витрат, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника відпводача про стягнення з позивачки на користь відповідача понесених останнім витрат на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного провадження в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 з доповненнями до неї, яка подана її представником Пелюшком Леонідом Олександровичем, залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка подана його представником ОСОБА_4 , задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 березня 2025 року в частині задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів та в частині вирішення питання про розподіл судового збору скасувати та ухвалити в цих частинах нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відмовити.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1453 грн 44 коп. судового збору та 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 26 червня 2025 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай