Справа № 696/71/25
Провадження № 2/696/111/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. Кам`янка

Кам 'янський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Степанової Н.В.,

за участю представника позивача в режимі відеоконференції-Чубенка М.С.,

представника відповідача- адвоката Геріх О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, вул. Мечнікова, 3, оф. 306 м. Київ) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,-

встановив:

ТОВ «Коллект Центр» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 15.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (далі ТОВ "Мілоан") та ОСОБА_1 , укладено електронний договір споживчого кредиту № 5157879. Відповідно до умов договору, кредитодавець надав ОСОБА_1 в позику 5000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою 1,25 % в день.Комісія за надання кредиту 10% одноразово.

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого у нього утворилась заборгованість за договором споживчого кредиту в розмірі 39875,00 грн., з яких: 5000 заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 34375,00 грн., заборгованість за комісіями 500,00 грн..

16.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором споживчого кредиту № 5157879 від 15.06.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

У свою чергу, 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» на підставі Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, у тому числі за Договором споживчого кредиту № 5157879 від 15.06.2021 року.

'На підставі наведеного просять стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором споживчого кредиту № 5157879 від 15.06.2021 року в розмірі 39875,00 гривень, а також судові витрати у справі, що складаються зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн.

05.02.2025 року ухвалою судді Кам`янського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання, надано строк на відзив.

В поданому до суду відзиві на позов, відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення з нього тіла кредиту в сумі 5000 грн., нарахованих відсотків в сумі 16875 грн. (станом на дату відступлення права грошової вимоги) та комісії 500 грн., а всього на суму 22375 грн.. Також просив зменшити до трьох тисяч гривень витрати на правничу допомогу, зазначивши що вони є не є співмірними з наданами послугами адвоката по даній справі, а судовий збір стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог. Також зазначив, що в період з 23.01.2023 року по 24.02.2025 року перебував на військовій службі, та що на нього поширюються гарантії передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», коли в той час всупереч норм вищезазначеного Закону України, ТОВ «Вердикт Капітал» було нараховано ще відсотки по кредитному договору в сумі 17500 грн..

19.03.2025 року ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити в повному обсязі. У відповіді на відзив зазначив, що нарахування відсотків після відступлення права вимоги відбулося в період з 15.06.2021 по 23.02.2022 на законних підставах, оскільки кредитний договір неодноразово був пролонгований.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомляв.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, з підстав зазначених у відзиві на позов.

З`ясувавши думку присутніх сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так в судовому засіданні встановлено що 15.06.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 , укладено електронний договір споживчого кредиту № 5157879. Відповідно до умов договору, кредитодавець надав ОСОБА_1 в позику 5000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою 1,25 % в день.Комісія за надання кредиту 10% одноразово.

Даний договір позики, відповідач підписала одноразовим електронним ідентифікатором «J37793», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали договір споживчого кредиту.

Відповідно до наданого позивачем повідомлення, кредитодавець виконав умови договору, перерахувавши зазначену суму позичальнику, на ним вказаний картковий рахунок НОМЕР_2 .

16.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за Договором споживчого кредиту № 5157879 від 15.06.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 ..

У свою чергу, 10.03.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» на підставі Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, у тому числі за Договором споживчого кредиту № 5157879 від 15.06.2021 року.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за вищезазначеним фінансовим договором.

Позичальник належним чином не виконує свої зобов`язання за вказаним договором позики, в результаті чого станом на 10.01.2023 року у нього утворилась заборгованість за договором споживчого кредиту в розмірі 39875,00 грн., з яких: 5000 заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 34375,00 грн., заборгованість за комісією 500,00 грн..

Саме таку суму заборгованості за вказаним договором позики позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно ч.1,2 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи(вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).

На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Згідно з ч. 1 ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, що було б належним виконанням відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, та не надав суду доказів належного виконання зобов`язання, після відступлення праав вимоги попереднім кредиторам так і позивачу по справі.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Оскільки ТОВ «Клеки Центр» є правонаступником всіх прав та зобов`язань ТОВ «Вердикт Капітал», а останні в свою чергу були правонаступниками ТОВ «Мілоан», відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті процентів не виконав в строки, передбачені договорами, чим порушив вимоги договору (на умовах повернення кридиту в кінці строку кредитування), суд оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, вважає необхідним позов в цій частині задовольнити і стягнути з на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 5157879 від 15 червня 2021 року в розмірі 5000 грн. 00 коп.(тіло кредиту) та 500 грн. комісії.

В обґрунтування заявленого розміру відсотків по договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року, додано витяг з Реєстру боржників, де щодо відповідача зазначено суму заборгованості за основним боргом - 5000 грн. 00 коп. та суму заборгованості за відсотками 34375 грн. 00 коп..

Станом на дату відступлення права вимоги за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16.12.2021 року та витягу з Реєстру боржників, заборгованість відповідача складала за основним боргом 5000 грн.00 коп. та за відсотками яка становить 16875 грн.00 коп..

Термін дії договору про споживчий кредит № 5157879 від 15 червня 2021 року, з урахуванням п.2.3.1.2. Договору складав 60 днів, тобто з 15.06.2021 по 13.09.2021 року, а тому нарахування відсотків та їх стягнення за рішенням суду має бути саме за цей період та становить 16875 грн., з чим також погодився і відповідач по справі.

Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 викладено такий правовий висновок: «Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Крім того відповідачем до матеріалів справи долучено довідку № 6705 від 18.04.2023 року та військовий квиток, з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 23.01.2023 року по 24.02.2025 року перебував на військовій службі в Збройних Силах України, отримав захворювання та має 3 групу інвалідності пов`ящану з проходження військової служби.

Згідно п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно п.10 ч.1ст 1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, особливий період настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, а в разі оголошення стану війни воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В умовах відсутності рішення про оголошення війни або мобілізації, чи закінчення строків, встановлених для проведення мобілізації, особливий період не діє.

В Україні особливий період розпочався 18.03.2014 і триває до теперішнього дня. Починаючи з 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України № 64/2022, в Україні введено воєнний стан.

Верховний Суд в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 30.05.2018 року (справа №521/12726/16-ц) зробив висновок, що штрафні санкції та проценти за користування кредитом не підлягають стягненню з військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів.

Національний банк України в своєму листі від 05 листопада 2014 року №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договорами кредиту під час АТО» надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, у якому в відповідних розділах здійснюють службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Таким чином нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» відсотків в сумі 17500 грн., за договором про споживчий кредит № 5157879 від 15 червня 2021 року, в період проходження відповідачем військової служби є незаконним та задволенню не підлягає.

Відповідно дост. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно дост. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, відповідно до вищенаведених законодавчих приписів та правового висновку Великої Палати Верховного Суду, розмір процентів за договором про споживчий кредит № 5157879 від 15 червня 2021 року, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача становлять 16875 грн. 00 коп..

Таким чином з відповідача на користь позивача відповідно до договору про споживчий кредит № 5157879 від 15 червня 2021 року необхідно стягнути 5000 грн.00 коп. заборгованості по тілу кредиту, 16875 грн.00 коп. заборгованості по відсоткам та 500 грн.00 коп. комісії, а всього 22375 грн.00 коп..

З урахуванням наведеного, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені на 56,11 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору у розмірі 1359 грн.21 коп..

За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

Представником позивача на підтвердження понесених витрат надано: копію договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прейскурант цін на правничу допомогу, заявку на надання юридичної допомоги № 156 від 02.12.2024 року, та витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 27.12.2024 року на суму 13000 грн. (а.с. 39-42).

Суд вважає, що сума витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн. є завищеною, оскільки вид правової допомоги, складність справи, не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, витрат часу на виконання наведених робіт у зазначеному акті приймання-передачі послуг, адвокатом.

Враховуючи складність справи, наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений час на надання таких послуг, критерій реальності таких витрат, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 3000,00 грн..

На підставі ст.ст. 509, 526, 536, 610, 625, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 12, 13,18, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, вул. Мечнікова, 3, оф. 306 м. Київ) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( проживає по АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий 25.01.2007 року Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області, РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» ( вул. Мечнікова, 3, оф. 306, м. Київ) заборгованість за договором про споживчий кредит № 5157879 від 15 червня 2021 року, в сумі 22375 (двадцять дві тисячі триста сімдесят п`ять) грн.00 коп., витрати по оплаті судового збору в сумі 1359 (одна тисяча триста п`ятдесят дев`ять) грн.21 коп., та витрати на правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: В.В. Шкреба