І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Лозова Харківської області
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - Харабадзе К.Ш.,
за участю секретаря - Діденко І.Ю.,
Справа № 629/3710/25
Номер провадження 2/629/1123/25
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.
1.Стислий виклад позиції позивача
2.Стислий виклад позиції та заперечень відповідача.
Відповідач звернувся до суду з відзивом на позов, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що потерпіла в кримінальному провадженні цивільний позов не заявляла, вимагала у нього гроші за відмову від обвинувачення, отримала 3000 гривень компенсації від його роботодавця. Завдані моральні страждання не підтверджені, позивачкою не надані докази: медичні довідки, виписки з лікарні, листи призначень лікарів, чеки, квитанції, свідчення на підтвердження пережитих нею страждань, вона не перебувала на стаціонарному чи амбулаторному лікуванні. Позивач не довела, що саме це кримінальне правопорушення спричинило їй моральні страждання, фізичний та емоційний біль. Позивач раніше зверталася з позовом про відшкодування моральної шкоди в цивільному провадження, і її позов був залишений без розгляду.
3. Рух справи та процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 02.06.2025 відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження.
4.Судовий розгляд
Позивач в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу у її відсутність.
Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на підстави, викладенні у відзиві.
5.Фактичні обставини, встановлені судом.
Судом встановлено, що 14 червня 2021 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області вироком ОСОБА_2 визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.296 КК України - на 5 років позбавлення волі; за ч.2 ст.311 КК України - на 4 роки позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначене покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.
Згідно з вироком, ОСОБА_2 визнаний винуватим, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.296 КК України за таких обставин.
02 травня 2016 року близько 17 год. обвинувачений, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння біля будинку АДРЕСА_1 , грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно почав висловлюватись на адресу людей, що відпочивали, нецензурною лайкою, у зв`язку з чим потерпіла ОСОБА_4 зробила йому зауваження.
Після чого ОСОБА_2 , з мотивів явної неповаги до суспільства, схопив зі столу термос з гарячою кавою, яку намагався вилити потерпілій на голову, та в подальшому завдав ОСОБА_4 не менше двох ударів кулаком в обличчя та ногою по правій нозі, внаслідок чого заподіяв їй легкі тілесні ушкодження.
Після цього обвинувачений, грубо порушуючи громадський порядок, з особливою зухвалістю, побив потерпілу ОСОБА_1 кулаками по голові та ногою в ліве стегно, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження.
З метою припинення хуліганських дій ОСОБА_2 , які продовжувались близько години, за вказаною адресою прибув наряд поліції Лозівського ВП ГУ НП в Харківській області, проте обвинувачений продовжив грубо порушувати громадський порядок, ображав присутніх громадян, голосно висловлювався нецензурною лайкою, намагався заподіяти тілесні ушкодження та висловлював погрози фізичною розправою.
У вироку зазначено, що потерпіла в судовому засіданні надала показання, в яких вказала, що витрати на лікування у розмірі 3000 грн. їй відшкодував ОСОБА_7
Також, у відповідності до ухвали Лозівського міськрайонного суду Харківської області суду від 13.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, залишено без розгляду.
6.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
6.1 Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ч.1ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання.
Згідно зі ч.1ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Пунктом 11постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»передбачено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та другастатті 3 ЦПК(в редакції закону 2004 року),то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятоїстатті 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
6.2 Відповідно до ст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ст.13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
6.3 У відповідності до ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Приписами ст. 23ЦК України визначено, що:
1. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
3. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
4. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
5. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
На підставі ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Статтею 1168ЦК України передбачено: 1. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.
7.Висновки суду.
Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до такого.
7.1 Суд критично оцінює позицію відповідача , який не визнав позов.
Згідно зазначеної ухвали суду, ОСОБА_2 під час розгляду кримінального провадження просив суд закрити кримінальне провадження стосовно нього, висновки суду про винуватість ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч.3 ст.296 та ч.2 ст.311 КК України ніким із учасників провадження не оспорювалися. ОСОБА_2 розумів, що закриття провадження та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не є реабілітуючою обставиною, він у разі невизнання своєї провини, під час розгляду судом кримінального провадження не скористався своїм правом на продовження розгляду кримінального провадження по суті та доведення відсутності своєї провини у даному кримінальному правопорушенні.
Так, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
За таких обставин під час розгляду у порядку цивільного судочинства позову особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, не підлягають доведенню обставини самого кримінального правопорушення, оскільки у відповідності до частини шостої статті 82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої постановлено ухвалу в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою.
У такому разі, у справах про цивільно-правові наслідки кримінального правопорушення, які розглядаються у порядку цивільного судочинства, підлягає доведенню розмір завданої майнової, моральної шкоди, яка завдана особою, стосовно якої постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження і звільнення від кримінальної відповідальності.
У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 398/571/15-ц (провадження № 61-1059св20) зроблено висновок про те, що звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину. У такому випадку КК України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.
У постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі № 346/4425/18 (провадження № 61-7008св21) зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі № 367/6377/17 (провадження № 61-975св23).
У постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі № 531/2332/14-к (провадження № 51-3007км18), зроблено висновок про те, що у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частинидругоїстатті284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
У постанові Верховного Суду від16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17 (провадження № 51-2271км21), зазначено, що зважаючи на те, що Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду щодо необхідності звільнення від кримінальної відповідальності особи на підставі статті49 ККта закриття щодо неї кримінального провадження, цивільний позов потерпілої особи про стягнення моральної шкоди слід залишити без розгляду. Залишення позову без розгляду не перешкоджає потерпілій звернутися з цим позовом в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини другої статті 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України не є реабілітуючою підставою, а тому, потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного судочинства.
7.2 Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд доходить висновку, що позивачка довела наявність спричинення їй моральної шкоди; а саме довів наявність протиправність поведінки відповідача ; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача , та її результатом - моральною шкодою; довів наявність вини відповідача, як завдавача моральної шкоди. Позивачці було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, бере до уваги понесені позивачем моральні та фізичні страждання від даного кримінального правопорушення, враховує ступінь тяжкості спричинених потерпілій тілесних ушкоджень та їх наслідки. Зокрема, суд бере до уваги те, що позивач, внаслідок протиправних дій відповідача отримала тілесні ушкодження, що вплинуло на її здоров`я, погіршило його, змінило звичний ритм та спосіб життя. Позивач зазнала фізичного болю внаслідок отриманих тілесних ушкоджень.
8.Судові витрати
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справив усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Оскільки позивачем було заявлено вимоги про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, він був звільнений від сплати судового збору за подання зазначеного позову.
Враховуючи наведене, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати у справі у розмірі 1211 грн. 20 коп.
На підставі викладено та керуючись ст.ст. 104, 112, 113 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-268, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -
Позов представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, задовольнити частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у справі у розмірі 1211 грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3
Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ