РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3197/25

Номер провадження 2/495/2138/2025

07 липня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Гелла С.В.,

за участю секретаря судового засідання Гасанзаде М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в якому просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у розмірі частини, від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше 10 десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання, тобто до 30.06.2023 року, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.03.2007 року. Відповідно до довідки №122-04 від 18.03.2025 року, виданої Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова, їх донька ОСОБА_3 є студентом 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю 231 «Соціальна робота». Як зазначає позивач для продовження повноцінного навчання дитині потрібна матеріальна допомога для придбання канцелярських виробів, проїзду у громадському транспорті, проживанні у гуртожитку, придбання продуктів харчування та багато іншого. Відповідач є людиною працездатною, а відтак має можливість надавати таку матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку цього робити не бажає, а тому позивачка з метою захисту прав на інтересів дитини змушена звернутися до суду із відповідним позовом.

1.2. Письмового відзиву на позовну заяву відповідач суду не подав. У своїй заяві від 07.07.2025 року позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

2. Рух справи у суді.

Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.05.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 10.06.2025 року, відкладено на 07.07.2025 року.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення.

У судове засідання 07.07.2025 учасники справи не прибули.

Позивач та відповідач подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України.

4. Фактичні обставини справи.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.03.2007 року

Наразі, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття (копія паспорта громадянина України, міститься у справі).

На даний час ОСОБА_3 , є студентом 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю 231 «Соціальна робота», що підтверджується довідкою №122-04 від 18.03.2025 року, виданої Одеським національним університетом імені І.І. Мечникова.

Для продовження повноцінного навчання ОСОБА_3 потрібна матеріальна допомога для придбання канцелярських виробів, проїзду у громадському транспорті, проживанні у гуртожитку, придбання продуктів харчування та багато іншого, в свою чергу відповідач є людиною працездатною, а відтак має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

5. Норми права, які застосував суд.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Положеннями ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України(далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті199,200,201цьогоКодексу).

Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3від 15травня 2006року «Про застосування судамиокремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

У відповідності до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Так, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є: досягнення сином, дочкою відповідного віку (18-23 роки), навчання (право на утримання припиняється у разі припинення навчання); реальна потреба у матеріальній допомозі (яка підлягає доказуванню); наявність у батьків фінансових можливостей надати таку допомогу (наявність таких обставин або їх відсутність також підлягає доказуванню). Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

6. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 станом на день звернення до суду досягла 18-річного віку, є студентом 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю 231 «Соціальна робота» та навчається у Одеському національному університеті імені І.І. Мечникова та для продовження повноцінного навчання їй потрібна матеріальна допомога для придбання канцелярських виробів, проїзду у громадському транспорті, проживанні у гуртожитку, придбання техніки, харчування. В свою чергу відповідач ОСОБА_2 відповідно до заяви не заперечує проти задоволення позовних вимог, відтак, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, шляхом прийняття рішення про стягнення із відповідача на користь позивача, аліментів на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у розмірі частини, від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше 10 десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання, тобто до 30.06.2023 року, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

7. Розподіл судових витрат.

Згідно із частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись статтями 180-182, 81, 184, 191 СК України, статтями 4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354, 430 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання у розмірі частини, від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше 10 десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовом і до закінчення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчання, тобто до 30.06.2023 року, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя С.В. Гелла