Справа № 496/3136/25
Провадження № 2/496/2379/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Шаньшина М.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл спільного нажитого майна,

В С Т А Н О В И В:

28.05.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл спільного нажитого майна

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025 справу передано для розгляду судді Шаньшиній М.В.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 09.06.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл спільного нажитого майна за лишено без руху у зв`язку з невиконанням вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України, позивачу було надано строк для усунення недоліків, визначених ухвалою суду.

Копію вищевказаної ухвали було направлено електронною поштою на електронну адресу представника позивача.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа вбачається, що документ доставлено до електронної скриньки позивача та його представника 24.06.2025 року о 15 годині 14 хвилин.

01.07.2025 року від представника позивача надійшло клопотання в якому вказано, що позивач та її діти є біженцями і проживають в Республіці Румунія, де їм офіційно надано статус біженців, а значить позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 14, ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Крім того, вказав, що оцінка будинку для сплати судового збору не потрібна з вищевказаних підстав.

Недоліки позовної заяви, визначені ухвалою суду від 09 червня 2025 року, усунуті не були.

Щодо посилання представника позивача на норми ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», то дійсно відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Разом із тим, статтею ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» визначено порядок оскарження рішень щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового захисту.

При цьому, за вказаним Законом: біженець - особа, яка не є громадянином України і внаслідок обґрунтованих побоювань стати жертвою переслідувань за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань перебуває за межами країни своєї громадянської належності та не може користуватися захистом цієї країни або не бажає користуватися цим захистом внаслідок таких побоювань, або, не маючи громадянства (підданства) і перебуваючи за межами країни свого попереднього постійного проживання, не може чи не бажає повернутися до неї внаслідок зазначених побоювань; особа, яка потребує додаткового захисту, - особа, яка не є біженцем відповідно до Конвенції про статус біженців1951 року і Протоколу щодо статусу біженців 1967 року та цього Закону, але потребує захисту, оскільки така особа змушена була прибути в Україну або залишитися в Україні внаслідок загрози її життю, безпеці чи свободі в країні походження через побоювання застосування щодо неї смертної кари або виконання вироку про смертну кару чи тортур, нелюдського або такого, що принижує гідність, поводження чи покарання або загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини і не може чи не бажає повернутися до такої країни внаслідок зазначених побоювань.

В даному випадку позивач не є а ні біженцем, а ні особою, яка потребує додаткового захисту в розумінні Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Отже, вказані положення Закону щодо звільнення позивачки від сплати судового збору в даному випадку не можуть застосовуватися та судовий збір сплачується на загальних засадах.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розподіл спільного нажитого майна - визнати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя М.В. Шаньшина