1Справа № 335/6309/25 2-о/335/232/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2025 року м.Запоріжжя
Суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя Алєксєєнко А.Б., ознайомившись із матеріалами заяви ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення -
26 червня 2025 року ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Чоп`яка В.М., через систему «Електронний суд» звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення у якій просить суд встановити факт народження громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Бежецк, Калінінськогг району рсфср від батька ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 .
Згідно з положеннями ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч.3 ст.294 ЦПК України).
Частиною 4 статті 177 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою заяви у справах окремого провадження справляється судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно із до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином за подання до суду вказаної заяви заявник повинен сплатити судовий збір у розмірі 484,48 грн.
Так, до заяви додано копію квитанції № 341225 від 11.04.2025 року про сплату судового збору у розмірі 484,48 грн.
Разом з цим, при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, встановлено, що в автоматизованій системі «Д3» у графі вартісні показники неможливо створити автопоєднання з підтвердженням казначейства щодо сплати судового збору за подання цієї заяви із вищевказаною квитанцією, оскільки квитанцію вже поєднано з іншою цивільною справою ЄУН 335/3529/2025.
З огляду на викладене, надана заявником копія квитанції не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання цієї заяви до суду.
Крім цього, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Приписами ст.318 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
При цьому важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. З урахуванням зазначеної в заяві мети, суд визначає коло осіб, які можуть бути залучені до участі у справі.
Зі змісту заяви вбачається, що необхідність встановлення юридичного факту, а саме встановлення факту народження заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в місті Бежецк, Калінінського району рсфср від батька ОСОБА_2 та мати ОСОБА_3 пов`язана з необхідністю підтвердження родинних відносин при оформленні спадщини.
Разом з цим, заявником не конкретизовано для оформлення якої саме спадщини та після кого, потребує встановлення вище вказаного юридичного факту, що в свою чергу позбавляє суд можливості з`ясувати коло заінтересованих осіб, які можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання
Отже, при подачі до суду заяви заявник має обґрунтувати та зазначити конкретну мету з якою встановлюється факт та в залежності від мети встановлення факту, що має юридичне значення, зазначити заінтересованих осіб.
Таким чином, враховуючи те, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, то відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконають вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунуть недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.
У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.
У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.
Зважаючи на зазначені недоліки заяви її необхідно залишити без руху, а заявнику надати строк для їх усунення, шляхом подачі до суду квитанції про сплату судового збору відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України та оновленої заяви із зазначенням конкретної мети, з якою заявник просить встановити факт, що має юридичне значення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.175, 177, 185, 259-261 ЦПК України, суддя -
Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без руху
Надати заявнику строк на усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.
Роз`яснити заявнику, що в разі не усунення недоліків у зазначений вище строк заява буде вважатися неподаною та повернута, що не позбавляє права повторного звернення до суду.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Б. Алєксєєнко