Справа № 464/8066/24
пр.№ 2/464/295/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2025 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Конюха В.Р.,

представника відповідача Мороз І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (далі ТзОВ «ФК «Процент») адвокат Руденко К.В. звернувся в суд із позовом, в якому, з урахуванням заяви від 30.04.2025, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 в розмірі 55 100 грн. Окрім цього, просить покласти на відповідача судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн та судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Також, до позовної заяви представником позивача долучено клопотання про витребування в АТ «А-Банк» інформації, що містить банківську таємницю, а саме щодо платіжної картки № НОМЕР_1 та інформації про рух коштів по рахунку, відкритого до цієї картки.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 10.11.2023 між ТзОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1979-1435-1 (далі Договір), відповідно до умов якого, останній отримав кредит у розмірі 4 000 грн строком на 365 днів (до 09.11.2024), шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «А-Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором. В порушення умов Договору відповідач не виконав свої зобов`язання за цим Договором перед позивачем, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 55 100 грн, яка складається із заборгованості за сумою кредиту 4 000 грн, та заборгованості по процентах за користування кредитом 51 100 грн, відтак представник позивача просить стягнути цю суму з відповідача на користь позивача.

Ухвалою судді від 29.11.2024 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Окрім цього, було задоволено клопотання представника позивача та витребувано в Акціонерного товариства «А-Банк» інформації, що містить банківську таємницю, а саме: - чи було емітовано на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , платіжну картку № НОМЕР_1 ? - надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної картки № НОМЕР_1 , за період з 10.11.2023 по 15.11.2023 з відображенням часу зарахування коштів; - надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_1 в період з 10.11.2023 по 15.11.2023; - надати інформацію про всі номера телефону, які знаходяться в анкетних даних ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання ухвали судді від 29.11.2024 на адресу суду 26.03.2025 надійшла витребувана інформація від Акціонерного товариства «А-Банк».

Ухвалою від 02.04.2025 суд перейшов від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Мороз І.І. 03.06.2025 надійшли письмові пояснення у справі, в яких остання заперечила щодо задоволення позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом. Зазначила, що встановлена позивачем процентна ставка за договором не відповідає критеріям справедливості та суперечить законодавству в сфері захисту прав споживачів. В обґрунтування вказаної позиції покликалась на положення ч.2, п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», та правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №596/177/17, від 13.07.2022 у справі №363/1834/17.

Представник позивача адвокат Руденко К.В. в судове засідання не з`явився, 29.04.2025 подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

В судовому засіданні представник відповідача - адвокат Мороз І.І. просила відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами з підстав, викладених в письмових поясненнях від 03.06.2025. Додатково зазначила, що відповідач не має фінансової можливості здійснювати сплату заборгованості за Договором у зв`язку з скрутним матеріальним становищем, а також постійними витратами на лікування.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 10 листопада 2023 року між ТзОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №1979-1435-1 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 4 000 грн строком на 365 днів (до 09.11.2024), шляхом переказу на його платіжну картку, емітовану АТ «А-Банк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,5 % від суми кредиту за кожен день користування (а.с.10-13).

Згідно з п.1.2. Договору, процентна ставка за користування кредитом становить 3,5% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Процентна ставка є фіксованою.

Відповідно до п. 1.3. Договору, строк надання кредиту становить 365 днів, з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно з Додатком №1 до цього договору. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки, що є Додатком №1 до цього Договору.

Відповідно до п.п. 2.4.1. Договору, позичальник зобов`язується у встановлений договором строк сплачувати нараховані проценти за користування кредитом та повернути кредит.

Згідно з п. 4.2. Договору, нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у Додатку 1 цього Договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 9 цього Договору), включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, графіку платежів та реальної річної процентної ставки до Кредитного договору, сторони погодили, що загальна вартість кредиту за розрахунковий період з 10 листопада 2023 року по 09 листопада 2024 року становить 55 100 грн (а.с.14).

Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «112361», який було відправлено йому на номер мобільного телефону, вказаний у Кредитному договорі та інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «ФК «Процент», шляхом його введення в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua.

Згідно з довідкою платіжного сервісу «Fondy» №682064787 від 10.11.2023 ТзОВ «ФК «Процент» здійснено переказ коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 у розмірі 4 000 грн, відповідно до договору №1979-1435-1 від 10.11.2023 (а.с. 16).

Також, відповідно до наданої Акціонерним товариством «А-Банк» інформації, на картку № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , 10.11.2023 було зараховано кошти в сумі 4 000 грн (а.с. 93-95).

Із детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 вбачається, що станом на 11 листопада 2024 року загальна сума заборгованості відповідача становить 55 100 грн, з яких: 4 000 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 50 680 грн прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом; 420 грн строкова заборгованість по нарахованим процентам за користування кредитом (а.с. 17-21).

Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

З матеріалів справи вбачається, що 10 листопада 2023 року ОСОБА_1 підписав електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора, кредитний договір №1979-1435-1 та додатки до нього, за змістом якого ТзОВ «Фінансова компанія «Процент» надало ОСОБА_1 кредит в розмірі 4 000 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частинами першою, другою статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Таким чином, доводи представника відповідача адвоката Мороз І.І. щодо несправедливості умов кредитного договору в частині нарахування процентів суд до уваги не бере, оскільки позичальник був повністю обізнаний з умовами кредитування перед підписанням договору. Окрім цього, покликання на п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» є також необґрунтованим, оскільки проценти за користування кредитом не є компенсацією за невиконання зобов`язань за договором в розумінні вказаного вище положення закону, а відтак відповідачу правомірно нараховані відсотки.

Враховуючи наведене вище, оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконав зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 в розмірі 55 100 грн.

Щодо судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в матеріалах справи містяться: договір про надання юридичних послуг №03/06/2024 від 03 червня 2024 року, акт приймання - передачі наданих послуг №3 від 27 вересня 2024 року, витяг з реєстру №1 до Акту приймання - передачі наданих послуг №3 від 27 вересня 2024 року.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2412 від 23 жовтня 2018 року, виданого Руденку Костянтину Васильовичу на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області №18 від 23 жовтня 2018 року №18 (а.с. 45).

Згідно з Актом приймання-передачі наданих послуг №3 від 27 вересня 2024 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 надані юридичні послуги ТзОВ «ФК «Процент» на суму 100 000 грн за підготовку позовних заяв по стягненню заборгованості по боржникам ТзОВ «ФК «Процент» згідно з реєстром №1 від 27 вересня 2024 року (а.с. 47).

Відповідно до витягу з реєстру №1 до Акту приймання - передачі наданих послуг №3 від 27 вересня 2024 року, вартість підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором №1979-1435-1 від 10 листопада 2023 року становить 9 000 грн; складання адвокатського запиту про витребування доказів 1 000 грн (а.с. 48).

На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № 1104 від 30 вересня 2024 року, згідно з якою ТзОВ «ФК «Процент» перерахувало ОСОБА_2 100 000 грн з призначенням платежу: оплата за надання юридичних послуг по договору № 03/06/2024 від 03 червня 2024, згідно з актом №3 від 27 вересня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду від 26 червня 2024 року (справа №686/5757/23) виснувала, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з огляду на їх неспівмірність складності справи та обсягу наданої правничої допомоги, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість.

Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатами робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг).

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТзОВ «ФК «Процент» слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. Суд вважає, що саме такий розмір витрат є необхідним і неминучим для позивача, який був змушений до залучення професійної допомоги адвоката.

Окрім цього, з врахуванням вимог частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265, 279 ЦПК України,

у х в а л и в:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №1979-1435-1 від 10.11.2023 в розмірі 55 100 (п`ятдесят п`ять тисяч сто) грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судові витрати, а саме 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 2 422 грн 40 коп судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а всього 5 422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 14.07.2025.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», , м.Київ, вул. Дегтярівська, будинок 48.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК